Ja!
Nei.
Hjertelig velkommen til Kongen befaler,
Drammens teater, blant annet kjent som "Drømmens teater".
Hvorfor kalles det "Drømmens teater"? Jo, fordi det er her, og bare her,
det er mulig å oppnå drømmen om å vinne en byste i gull av meg.
Ja.
Og ved min side sitter drømmemannen,
om skjeggete menn med finske aner...
...målebånd er din kopp te, Olli Wermskog.
Takk. Vakre ord.
Vi skal ikke dvele ved dette vakre øyeblikket for lenge.
Heller vende all energi og fokus mot de fem som lever selve drømmen.
Petter Schjerven.
Ingar Helge Gimle.
Ingrid Gjessing Linhave.
Nora Svenningsen.
Jonis Josef.
Vi skal da ha en premieoppgave.
En "ta med"-oppgave. Hva vil det si, Olli?
Nei, ja. Det er komplisert. Vi har gjort det før.
-Hva er det? -Det vil si at disse deltakerne...
...skal ta med noe som du har bedt dem ta med innen for gitt kategori.
Den premien du liker best, den får fem poeng.
-Veldig ryddig forklart. -Det er det.
-Den bør begynne å sitte den nå. -Det håper jeg.
Hva har jeg bedt deltakerne om å ta med i dag?
Jo, nå skal du høre, Olli. Ordlyden for dagens oppgave...
Dere er ikke spent, for dere vet jo om det.
Ta med noe du ikke klarer å bruke opp.
Det kan være så mangt.
Ta med noe du ikke klarer å bruke opp. Vi begynner med deg, Nora.
Da er det igjen greit for alle små barn,
og eventuelt sensitive ører, å holde for øra.
Nå skal jeg fortelle om pengene jeg ikke klarer å bruke opp,
fra far- og dattertur til Pattaya. Det her er...
Her er det...
Far og datter...
Det er rett og slett en god klunk med noen bath.
For dere som ikke vet, Pattaya, jeg tror det er verdens sexhovedstad.
Det er der jeg måtte passe på fatteren,
og ikke motsatt. Det er jo...
Det ble knyttet et bånd med fatteren som jeg ikke har trengt,
og liksom... Ja.
Jeg merker at vi er i ferd med å få høre historien nå.
Jeg er usikker på om jeg vil høre historien.
-Kjør på. -Det er noe det...
For det første var vi der i to uker. Det endte opp med at hver kveld,
så satt vi på Starbucks, drakk appelsinjuice
også så vi rett og slett på handel over gata.
Det var ikke hvilken som helst handel.
-Det var: Ikke ta opp øra ennå. -Det var kropp til salgs?
Det var kropp til salgs.
Det å sitte der med fatteren å se: "Se der, nå er det noe business der."
Og så litt appelsinjuice.
Sier du at du måtte stoppe faren din?
Jeg måtte være beskyttende for fatteren,
for han var veldig populær der. Han så ut som den single mannen,
og dette... Jeg burde ikke ha tatt med dette her.
Det burde du ikke ha gjort.
-Det høres jo helt feil ut. -Det høres ut som det gikk bra.
Det gikk bra, og igjen: Jeg skal ikke tilbake.
Jeg får ikke brukt dem opp. Pappa og jeg har et fint forhold.
Frem til nå.
Ingrid, hva har du med?
Jeg har bare med meg sminkefjerner.
Det er fordi, som dame, eller kanskje som menneske, jeg vet ikke.
Hos frisøren hører jeg alltid: "Er du flink til å bruke balsam?"
Og så sier jeg: "Nei." Så kjøper jeg masse.
Det samme med: "Er du flink til å rense ansiktet?
"Nei." Så jeg har enda mer hjemme hos, så er det...
Oi!
Renseprodukter... Nå sier jeg det: "Jeg gidder ikke å fjerne sminke."
Jeg orker ikke. Det er altså så drit kjedelig å være dame,
fjerne hår, fjerne sminke, gre seg.
Jeg har gått inn i en slags...
Hjemme vil jeg bare være en slags møll.
Men vil det si at hvis vi tar av lag på lag hos deg,
så er vi tilbake i 79 liksom?
Da finner vi LDB-bronse fra 1982.
Jeg ser egentlig ut som Helge Jordal.
Det er i hvert fall farlig å ta av nå.
Hva som er innerst der, det vet vi ikke.
-Ingar, hva har du? -Jeg har tatt med meg...
...noe som jeg er helt avhengig av, som jeg ikke får brukt opp.
-Det er en nesespray. -Å, nå er du sårbar.
Ja...
-En vanlig, eller? -Ja, den blir jeg aldri kvitt...
...for den er egentlig tom. Jeg later som den ikke er det.
Jeg begynte å røyke som 6-åring og ble hekta med en gang.
-Det er hardt på Torshov. -Ja, jeg sluttet som 8-åring...
...for jeg ble tatt. Jeg begynte ikke på ordentlig igjen før jeg ble 12.
Det likte jeg veldig godt, men så begynte jeg jo... med slikkerier...
Så ble jeg avhengig. Når jeg ble voksen, ble jeg avhengig av den.
Jeg klarer ikke å ligge med sånn tett.
Så var jeg i Spania for et par år siden og hadde ikke nesespray,
så gikk jeg til et apotek og sa:
"Señora, por favor. I must have schy, schy..."
Hun gikk bak og fant en sånn stilig nesespray,
så sa hun til meg: "Señor, not more than ten days."
Da kunne ikke jeg dy meg, så jeg sa: "You, me, ten years."
Da ble hun helt fortvilet, du må ikke finne på det.
Jeg møtte henne et par dager etter og kjøpte saltvann.
"You have to buy salt water." Så nå går jeg alltid med den her.
Hvis jeg blir tatt på fersken når jeg går med denne,
så sier jeg: "No. It's empty. I have it because I am addicted to it.
I have the salt water here."
-Den blir aldri tom da. -Nei.
Veldig komplisert opplegg du har lagt opp til da.
-Men så har jeg alltid en full en. -Nei!
-Jo, jo. -Ikke si det til noen.
-Jeg har vært på kjørt sjæl. -Jeg vet det, det blør jo.
-Det siler jo. -Nesa gror det igjen.
Det har grodd igjen for lengst. Det får gå, sånn er det.
Jonis, hva har du?
Noe jeg ikke får nok av. Jeg hadde tenkt å putte kjæresten min inn her.
-Å! -Å...
Men jeg orka ikke noe tullesvar, så jeg har seriøst svar i stedet.
Det jeg har under her er...
Jeg er vokst opp, mange av mine venner er i fattigdomsland...
-...holdt jeg på å si. -Fattigland.
-Fattige land. -De har ikke spenn.
Ikke så troverdig om du ikke vet hva det heter.
Den klassereisen der har vært ganske eksponentiell.
Ja, det er det.
Det har alltid vært fascinerende at mine blakkeste venner
hver gang jeg åpnet kjøleskapet, så har alle alltid en ting.
Det gjelder uansett hvem de er. Det er Idun ketsjup.
Uansett hvor dårlig stilt du er økonomisk,
så forventer jeg å se Idun ketsjup i kjøleskapet ditt.
Hvis ikke du har det, da er jeg engstelig for deg.
Sånn måler du hvor stort trøbbel venna dine er i.
Jeg åpner kjøleskapet, ser Idun-flaska
og tenker: Det går bra enn så lenge.
Petter?
Ja, det er jo kanskje ikke så overraskende: Et glass multesyltetøy.
-Ja, multesyltetøy. -Det får ikke jeg brukt opp altså.
Nei, rett og slett. Det ser du kanskje se, for jeg har hatt det...
...neste bilde. Det gikk ut i mars 96.
-Men det er fortsatt multe på det? -Det er multesyltetøy igjen.
Jeg får ikke brukt opp, altså siden 96 har jeg ikke åpnet opp-
-Nei. -Det er jo åpna?
-Den er åpna, ja. -Det må være for gammelt nå?
-Varer ikke det dritlenge? -Jo, det er konserveringsmiddel.
Jo, men det er inntil du åpner det.
Det er vel noen i panelet her som ikke var født...
-...da syltetøyet ble åpnet. -Med god margin.
-Ja. -Det er herlig design på det.
Det er nydelig design, og det smaker så godt.
men det er veldig lite ad gangen.
-Må dele ut poeng da. -Jeg skal dele ut poeng
Enn så glad jeg er i multesyltetøy, skal du få ett poeng, Petter.
Takk for det. Jeg har tatt vare på det siden 96.
Hvis det hadde vært ens ærend, for bruk i dette programmet,
så kanskje, men det ble en på den.
Ja... Eh. Å, det er vanskelig, syns jeg.
-Idun, to poeng. -Ja, men det tar jeg.
Du har litt igjen og kan gi den bort. Det er viktigst.
I dag er jeg en som har veldig lyst til å vinne, tror jeg.
-For å få med ketsjup hjem. -Ja, selvfølgelig.
-Bare for å... -Så trist premiebord.
-Ja, det er det. -Et veldig trist premiebord.
-Tre poeng, Ingrid. -Tusen hjertelig takk.
Du gjør det.
Vet du hva? Du skal få fire. Ett av poengene er til faren din...
-...fordi du kom med den historien. -Beklager altså.
Jeg tror han skal få begge to av fire poeng.
Halvparten av poengene går til han. Han har ikke bedt om det.
Jeg beklager og angret idet jeg utleverte halve historien.
Hvem står igjen? Jo, Ingar får en femmer på denne.
Fem til deg, Ingar. Da har vi det samla her,
men det mange poeng å kjempe om enda.
La oss se. La kamera gå!
Nå skal vi se La kamera gå, det gamle 90-talls programmet på TV3.
-Er det det du vil se? -Nei, jeg vil se kamera gå.
Å, ja vel. Da tar vi en titt på det da.
-Hallo. -Hallo.
Er det her det skjer?
Hei, så hyggelig. Wow. Her kunne man jo sitte.
-Slappe av litt. -Se utover og kose seg.
Nesoddlandet innover der, Bunnefjorden.
Oslofjorden utover der.
Ta på den.
-Værsågod. -Er det kamera på denne òg?
Oi! Du filmer innover? Det er moro. Skal vi se.
Kom deg lengst fra dette punktet.
Du må til enhver tid se i dette kameraet.
Oppgaven er over når blikket ditt viker fra kamera.
Én, to, tre. La kamera gå.
Okay. Jeg har ikke dårlig tid, men må se inn i linsa hele tiden.
Komme seg lengst... Hva stod det igjen?
Fader òg. Kom deg lengst vekk fra kamera.
Nei, kom deg lengst vekk fra deg.
Jeg prøver å huske hva som stod.
Kom deg lengst vekk. Det er i hvert fall lengst vekk.
-Ha det. -Jeg blir med.
-Du blir med?' -Hm.
Ja, jeg blei med jeg. -Petter, du ankommer i stil...
...på motorsykkel, belærer oss litt om geografien rundt Oslo.
Stinn av selvtillit. Dette har jeg trua på.
-Dette bør gå bra. -Ja da.
Her gjelder det altså å komme seg lengst vekk fra startpunktet...
-...uten å vike blikket fra kamera. -Vi skal begynne med Petter...
...som jeg tror i hvert fall bør klare å bevege seg noen kilometer...
...på ren selvsikkerhet.
Han har vært veldig god så langt i programmet.
-Har han det? -Meget god.
-Ja, veldig. -God tro på.
Leder. - La kamera gå.
Jævla unaturlig, hvem er det som ser om jeg viker fra kamera?
Jeg ser på deg hele tiden.
-Gjør du det? -Ja.
Der. Sånn.
Dette var jo... veldig imponerende, stødig gått...
Ned den trappen liksom.
Gikk rett i kamera de første 5-6 skritta, så var det i boks.
-Så var det over. -Skal jeg røpe hvor langt han kom da?
-Ja. -Det er vanskelig å si.
Det så ut som... Kamera kan jo lyve. Det kan ha vært kjempelangt.
Det var...fem meter.
Det ble vel ett poeng per meter.
Det lå i kortene at det blir ikke noen vinner av det.
Vi håper egentlig at det bare kan gå lenger fra nå.
Ja, fra nå, kan det gå lenger.
Én, to, tre. La kamera gå.
Jeg kommer jo til å bli gæren i øya.
De satt det noen mennesker. Dem må jeg ikke gå på her.
Der har vi henne, og så må jeg komme lengst mulig vekk herfra.
-Nå får jeg problemer, kjenner jeg. Ja?
Nå skal jeg ned en trapp da. Det tror jeg ikke jeg klarer.
Det kan jo være vanskelig å haike, men kanskje...
Du, herregud.
Nei, det kikka jeg vekk. Det var dårlig det.
Bare for å irritere dere, så løper jeg.
Holder hun det ned? Det var smart.
-Nei, nå så jeg vekk. -Ja.
-Jeg så vekk. -Det så jeg.
Jeg husker ikke hva oppgaven var, men det kan være det har gått bra.
Det gikk bra.
Au.
Olli, Olli, Olli Wermskog.
Jeg sitter jo her i en taxi da.
Dette er en fin måte å leve livet på.
Hvis du stirrer inn i kameralinsen,
får du ikke med deg alle de grufulle nyhetene i verden.
-Jeg syns jeg ser en hund her. -Ja, det er en hund.
Han skjønner sikkert ikke noe. Jeg ser jo inn i et kamera her.
Hvordan det... Her kommer det noe.
Nei, nå vek jeg bort fra kamera da.
Da beklager jeg. Jeg kommer ikke lenger enn hit.
Jeg vinner nok ikke. Det eneste jeg vinner i, det er bordtennis.
Der er jeg god.
Hallo...folkens. Da er jeg kommet hit da.
-Ja. -Hva gjør jeg da?
-Nå kan du velge å se bort da. -Oi!
Det var bra.
Det skjer liksom noe med alle når de får den hjelmen på seg.
Det oppstår noe spesielt.
Ingar først, tror du at du hadde slått alle her i bordtennis?
-Ja. -Du hadde det...
...for du er såpass god. Var ikke du mester nesten i Europa, på 2. plass?
-2. plass på Oslomesterskap i 74. -Når spilte du bordtennis sist?
Jeg spilte... Jeg er medlem i den der klubben oppe på Lørenskog.
-Bordtennisklubb på Lørenskog? -En stund siden jeg har spilt.
Jeg har vært litt ute og kjøre, men altså...
Det hørtes veldig dramatisk ut.
-Jonis, her var du en luring. -Fy fader, den var lur.
Kom deg ned til taxi og kjørte flere kilometer,
helt opp til huset, gikk ut... Uten å vike blikket fra kamera.
Enormt altså.
Det var ikke den mest flatterende vinkelen,
men jeg har holdt på på St. Hanshaugen en stund.
Når somaliere, taxisjåfører, ser en annen somalier med hjelm og kamera...
-Hva oppstår da? -Da stiller de opp.
Ja, da stiller de opp.
-Veldig bra. -Imponerende det.
Ja, det er veldig imponerende.
Nå er det allikevel sånn at vi har en liten...
Vi har et lite klipp.
-Vi kan bare se på det klippet. -Et lite klipp.
Hvorfor gråter jeg så mye nå? Jeg har masse tårer i øynene.
-Du løp i kaldt vær og vind. -Er det det som...
Hvis du tror det er vanskelig å booke taxi som somalier,
tenk for en somalier med kamera på huet?
Hei.
-Å, ja. -Det gikk bra.
-Er det kø foran meg, Olli? -Ja.
Hallå, Sigurd. Jeg er midt i Kongen befaler- oppdrag.
Null stress, men jeg er ledig i kveld.
Det var nært. Ikke et lite klipp, det var en kavalkade.
Jeg visste ikke at de skulle klippe de i montasje da.
Der fikk jeg vondt av deg. Du har lyst til å være Petter Schjerven.
Jeg har så lyst til å være Petter Schjerven.
Med god klipping, var du det en stund.
Dere lurer meg, dere!
Får meg til å føle meg bra, bygger meg opp...
-...også bare spenner dere bein. -Vi har da ikke bygd opp deg.
-Det gjorde dere vel. -Vi har revet ned fra første stund.
Jeg har ikke bygget opp i det hele tatt.
Du kommer ferdig oppbygd til hver oppgave,
stinn av selvtillit, også køller du deg sjøl ofte, det skal sies.
Allikevel er det veldig hyggelig, og det er fristende egentlig,
å gi deg disk på den, men det gjør vi ikke.
-Nei, det gjør vi ikke. -For du kom deg noen meter.
Du kom deg jo en del meter.
Jeg kan avsløre at du kom lenger enn Petter.
Nederst er det Petter med fem meter. Jonis, du kom 34 meter av gårde.
Så var det Ingar, 414, Nora 602 og Ingrid 683.
-Oi! -Fem poeng.
Vi kan se stillingen her, og totalt er det på...
Sånn bilder.
Se her! Peker nese, helt i topp der.
Petter i bunn. Foreløpig er vi i en opp ned-verden.
-Veldig morsomt. -Det er uvant, og utrygt.
-Jeg blir utrygg. -Vi ta en liten pause.
Så ser vi reklame, men vi kommer straks tilbake.
Hvis man snakker om å finne nåla i høystakken,
hva snakker man om da?
Da snakker man om noe, som er nesten umulig å finne.
Hvorfor sier vi det?
Dette sier vi for at Jonis skal henge med på disse gamle uttrykkene.
Snakker man om å finne en deltaker i laben, hva snakker man om da?
Da snakker man om noen det nesten er umulig å ikke finne.
Ja. Det er det vi gjør.
-Ja. -Her var det tomt, men men...
Da tar jeg den.
Olli har en kjempelett jobb. En vegg kan gjøre jobben til Olli.
Gjem deg for Olli i laben.
Han kommer og letter etter deg om én time.
Deltakeren Olli bruker flest forsøk på å finne, vinner.
Lykke til.
-Tusen hjertelig takk. -Her inne?
Mener du det?
-Her virka du skeptisk, Jonis? -Ja.
Du pleier egentlig å gå on fire med en gang, men ikke her?
Jeg er som regel veldig god på gjemsel.
-Ja. -Kriteriene var vanskelige her.
-Ja, litt liten den laben. -Ja.
Det er ikke så lett å gjemme seg sånn den er nå,
-Der er mulig å ta noen grep. -Det er fullt mulig...
...å ta med gjemmesteder inn i laben,
eller forvandle hele laben til totalt kaos av lyd og vegger...
...og tepper, sånn som noen gjorde.
Ja.
Labyrint er gøy.
Det første jeg tenker er at jeg må fylle det med jæskla mye drit.
Ta på hatt, brillene dingler rundt halsen...
Jakten starter når fløyta går.
Ja. 1-1.
Den som ikke har gjemt seg nå, den må stå.
Jeg går for det opplagte, som er nærmest.
Skal vi se, der var du ikke, Ingrid.
Du er under stolen der.
Ja, der var du.
Du var der, ja.
Der er fløyta.
-Der var du. -Der var jeg.
...helt fantastisk.
Ja, Petter.
Det mest imponerende her
er at du har klart å gjøre om laben til noe fra Tusen og én natt.
Et beduintelt i ørkenen, jeg fikk lyst til bare å være der.
Å tilbringe tid der, ikke gjemme meg, men være der.
Det var ikke så godt å få vist det sånn skikkelig,
men du hadde lagt sju rom.
Ja, det ble mye stifter, strips og greier.
Du kunne bare flytte deg litt rundt.
Du tok bjelle på meg, så du hørte hvor jeg var.
Du hadde på en støvsuger og musikk, og flyttet deg rundt der.
Det var vanskelig å finne.
Du lagde en 10 millioners leilighet på Grünerløkka du.
Sju rotet.
Ja. Ingrid, det eneste stedet Olli ikke lette,
var der du hadde ofra litt av håret.
Du syns det ble for mye, det var for obvious ?
Jo, jeg tenkte: "Nei!" Du hadde klart å trekke inn det håret.
-Det måtte noe gjett til... -Absolutt.
...før du avslørte henne. Det var tre gjett, tror jeg.
3 gjett var det. Helt riktig. Petter telte fram til: 14 gjett.
-14 gjett. -14 ganger titta jeg rundt.
Flere skal gjemmes, og flere skal finnes.
Det viser seg det fins like mange måter å gjemme seg på
i laben, som det er deltakere igjen.
Her er de tre siste.
Jeg føler meg litt som han i Alene hjemme.
Okay. Okay.
Gjem deg for Olli i laben.
Hvis jeg gjemmer meg bak kamera på en måte.
Hvis vi to bytter klær, kan du si, så stiller jeg meg der.
Det er smart.
Der. Se her!
Sånn!
Hvor kan hun ha gjemt seg da?
Du er der, ja.
Det ble for stille, og da begynner jeg å le.
-Ha det. -Ha det.
Når Olli kommer inn her nå,
så tror han jeg enten sitter der eller der.
Så bytter jeg plass med kameramann. Da må vi ta... Da må jeg...
Jeg må ta av meg brillene.
Ser ikke en dritt, det gjør ikke noe. Du må vise meg hvor kamera er.
Ålreit. Ingeniørskapet mitt får begynne her da.
Her. Jeg skal gjemme meg i denne boksen her.
Hvis jeg er i boksen, og han ikke får åpnet denne her,
så kan ikke han bekrefte om jeg er inni boksen.
Ålreit. Jeg er klar.
Det er veldig bra.
Jeg starter på det dummeste stedet: Kista.
Nå er vi proffe fotografer.
Fristende å gå der med en gang, for det er de røde skoa.
Ingar?
Ingar? Jeg ser deg.
-Hvor røpet jeg meg? -Jeg skulle se i kamera...
...så er kamera her, du gikk litt vekk fra meg.
Å, det var gøy.
Ja, det må jeg si, Ingar. Dette var imponerende.
-Mener du det? -Veldig imponerende.
Jeg strekker meg til å si det var oppgavens beste forkledning.
Ikke den som fungerte best, men den beste forkledningen.
Den var smart den der altså.
Jonis, du valgte å gjemme deg på det aller dummeste stedet.
Det var jo ikke planen.
Planen var å holde lokket nede med den syltynne bomullstråden.
Jeg hadde enorm tillit til den tråden.
-Veldig. -Jeg brukte mye tid på å knyte den.
Jeg holdt den og fikk festa det, men jeg glemmer at Olli har ville gønns.
Han røsker det, så tauet ryker med en gang.
-Det var det som var problemet. -Ikke tråden, som gjør jobben den.
-Vil du ha hvor mange gjett på hver? -Ja, jeg vil gjerne høre.
Nora og Jonis havner på delt sisteplass, for det var ett gjett.
-Sånn kan det gå altså. -Så blir det pall på resten.
Ingrid, så var det Ingar og så var det Petter med fem poeng.
Da fordeler poengene seg slik som dette.
Vi må ta en liten pust i bakken. Vi er tilbake rett etter dette.
Olli, jeg har tenkt over en ting.
Vignetten i år har vært helt fantastisk.
Det er ikke så rart det. Vi har satt Norges beste hjerner og hoder
på den jobben i år. Se her.
Hallo, hallo.
-Hei, så stilig. -Hva da?
Den pulten, for den er vintage, og det liker jeg.
-Ja. -Råstilig stol òg.
Lag to sekunder til vignetten.
Du har 30 minutter på oppgaven. Klippet Atle liker best, vinner.
To sekunder? Med lyd og bilder i farger?
Lag to sekunder... Du-du-duttu...
Du-du-duttu...ikke sant? Nå tenker jeg sånn: Det Atle liker.
Hvis jeg finner en... Å, det vet jeg ikke om jeg orker.
Jeg må tungekysse med en på over 100 år.
Næ-næ-næ...
...eller svømme i masse...kloakk.
Å, nei. Jeg orker ikke mine egne ideer.
Det er så ekkelt. Det er så ekkelt oppi hodet nå.
Det må være noe spektakulært. Jeg tenker flammer, kostyme.
Jeg vet hva vi gjør. Jeg tar en backflip.
-Kom! Jeg tar en backflip. - Ja.
Ja, kom.
Tenk hvis du ikke kan backflip, Jonis.
-Ja. -Jeg kunne det på trampoline...
...fram til jeg var 17 år. Nå ble jeg ordentlig nervøs.
Jeg er veldig nervøs nå, så jeg må bare pisse.
Jeg må bare pisse.
Hva er det du ser på?
Å, du er søt.
Hvis du kan stå så tett inntil rattet som mulig...
Helt klint opptil vinduet på en måte.
Det er vel skamløse folk som kler seg nakne eller et eller annet.
To, én, ja!
Jeg tror Atle blir imponert av den der altså.
Jeg tenkte jeg kunne gå inn på do, eller sette meg på do da.
Jeg sitter og leser Se og Hør.
Nei, ikke inn, jeg er ikke klar. Det kan jeg tenke meg å gjøre.
Ikke nå. Nei, ikke nå!
-Skal jeg bare gjøre det? -Det er greit for meg.
-Er du sikker? -Ja.
Okay.
Én, to, tre!
Å, det var den ass.
Å! Nei, nei...
Nei, nei.
Oi!
Jeg kommer ikke utenom og må begynne hos deg, Ingrid.
Du skal lage noe jeg liker.
Dine beste forslag er at jeg liker at du kliner med en på 100 år?
Eller at du svømmer rundt i kloakk?
Jeg kjente deg ikke da, så det var basert på inntrykk gjennom fjernsyn.
Ikke rart at jeg kommer dårlig ut hvis det er inntrykket folk har.
Den er lei.
Petter, klovn med ridehjelm og rullator. Det er en klassiker.
Det er en klassiker og er hentet ut fra boka det.
Hvilken bok er det? Egen bok vil jeg tro.
Komiboka, Norsk komileksikon.
Nora, går all in: Flammer og nakenhet.
Ollis to favoritter.
-Ja, jeg hadde det flott den dagen. -Du hadde det fint den dagen.
Ja, mange som hadde det.
Ingar, voksen mann på do med bok...
...og flosshatt, det ble noe det òg.
-Det ble jo et eller annet. -Det husker jeg best fra vignetten.
Hvilken konkurranse er det der?
Hva er det vi skal i gang med? Det har jeg ikke fått med meg.
Nå skjønner jeg det, også er det imponerende med backflip da.
Jo, det er imponerende. Det er ikke noe å tvile på.
Jeg er imponert.
Jeg imponerte meg selv veldig mye.
Da skjønte jeg hvor lite forsvarlig produksjonen her er.
Ja.
Jeg går ut og skal ta en backflip, så sier ingen: "Ikke gjør det."
Du kritiserer at du aldri burde ha fått lov til å gjøre det.
-Nei. -Men igjen, Olli har noen gønns.
Det var viktig at han bare fikk meg rundt liksom.
-Derfor kledde jeg av meg òg. -Ja.
-Jeg... -Det er veldig bra.
...tror jeg må se alle klippene etter hverandre i vignetten...
-...for å gjøre meg opp en mening. -Ja, det kan du få.
Det er klippet ut alt annet. Det bare er disse.
Skal vi se på det.
Nei, nei, nei.
Å, ikke nå!
Jeg vil bare spørre...først Ingrid.
Føler du at du fikk full pay off for den riggen du dro opp der...
-...i vignetten? -Nei, kanskje ikke.
Det ble lite igjen i forhold til utgangspunktet?
-Ja, du skal trekke det ned? -Nei, jeg skal ikke trekke det ned.
-Det går ikke an å komme lenger ned. -Å, ja.
Nei, jeg unner deg ett poeng på den.
Jeg ble kidnappet, skrek og lå der med en hest.
Veldig festlig og fint innslag. Ferdig resultat er det viktige her.
-Så som så. -Bare to sekunder.
-Veien frem fantastisk. -Tusen takk. Jeg lever på det.
Det er den poenget går til.
Skal vi se... Da lurer jeg på om Petter, klassikeren, to poeng.
Du får for den for noen har satset... litt hardere her altså.
-Ingar, du skal få tre poeng. -Takk.
Jeg likte det jeg så. Hvis det er lov å si det...
Det er ikke lov å si det. Nei, det er det ikke lov å si.
Det står mellom dere to: Backflipper får fire.
Du får fem poeng for all in, det gjør du.
-Ja! -Så her vi stillingen her da.
-Totalt. -Her er stillingen.
Oi! Ingar og Nora på topp, og Petter i bunn foreløpig.
Men det er såpass tight at det kan bety
at den som må forlate oss i dag det er...
-Nei. -Må noen forlate?
Nei, nei...
Har du fått slag eller?
-Gå ut nå, det er så mye... -Ingen!
Ingen må forlate oss i dag for nå er det siste oppgave.
Kom opp dere på scenen.
Ja da. Det er på tide med kveldens siste oppgave.
Foran dere nå så ser dere en hinderløype.
Dere sitter på start. Mål er den røde knappen der borte.
Dere skal komme dere bort dit, trykke på den.
Dere skal selvfølgelig ikke gjøre det sånn som dere er nå.
Dere skal ha bind for øynene og ha headset på øra.
Dere kan ikke høre hverandre, få hjelp av hverandre,
eller fra publikum for eksempel. Okay?
Og dette er viktig: Jeg har denne her.
Når dere hører lyden her etter dere har tatt på ting,
da er vi i gang. Da starter det. Følg med når jeg trykker!
-Å, Gud! -Å, helvete.
Da begynner den å gå rundt. Vi prøver igjen.
-Er det noen som står... -Se der, ja!
Den går rundt. Da kan dere ta på dere bind for øynene.
Dere kan ta på dere hodetelefoner.
Så må dere bare sitte helt i ro, for vi skal ta noen bilder av dere.
Vær forsiktig da.
-Sitt i ro. -Jeg blir redd, jeg.
-Å, dette her er superekkelt altså. -Dette er skummelt.
Da setter vi i gang.
Ingar! Jeg skal hjelpe deg.
Hva betyr det?
Nei!
Fy søren.
Hvor er vi hen da?
Hvor er dere hen?
Atle? Skal vi la Ingar holde på litt til?
-Ja. -Litt til.
Veldig koselig.
Er alle i mål?
Du kan få lov å hjelpe han bort, Jonis.
Ja, hjelp meg.
Dette var gøy.
Da tar vi... Vi har sett dem, men tar allikevel poengene på plassene våre.
Vi har sett lagene streve seg gjennom en ikke-eksisterende hinderløype.
Jeg skjønner ikke hvordan han fikk til det der.
Hva da? Hvordan man fikk det til?
Jeg var så vidt kommet til sansene, og så: Bø, da var den der.
Hva slags mennesker er det liksom?
Jeg var helt ute å kjøre.
Dere skal få litt poeng. Nederst: Ingar, du kom sist.
Så er det Nora, Jonis, Ingrid og Petter,
men før vi deler ut poengene, må vi ta en liten titt på dette.
For det var kanskje noen som juksa lite grann.
Se der. Du hadde ikke...
Du hadde vel ikke...
Jævlige greier.
Sånn er det jo.
Når man er med i programmer, glemmer man det er kameraer til stede.
-Ja, det er ikke det at jeg juksa. -Ikke med vilje.
Hva kalles det igjen?
Jeg hørte "ding", så tenkte jeg leken er over.
Jeg gjør sånn og har folk krabbende. Oi, det er ikke over.
Så gjør jeg sånn, men jeg tar den altså.
Ja, du må det.
Dessverre, det blir disk. Nora, du hopper opp en plass.
Det samme gjør Ingar.
-Så da blir stillingen sånn. -Ja. Sånn er den.
Da skal vi se hvem som vinner det nest siste programmet.
Det er: Nora.
Hun stikker altså av med premien igjen.
Hun tar med deg en god del ting, som det skal være umulig å bruke opp.
Vi er tilbake neste uke.
Da er det finale med flere poeng, flere hindringer
og den samme gamle gjengen.
Livet er en hinderløype, men hindrene sitter først og fremst i huet her.
Vi ses!
Tekst: Randi Stangebye LinQ Media Group