Hej! Jag heter Greg Davies.
Varmt välkomna till programmets femte säsong.
Fem komiker väntar här bakom.
Alla har väldigt olika talanger och olika antal fans.
Under... Jag har inte skrivit det här...
Under programserien kommer de att få lära sig att acceptera sina fel–
–att leva med olidliga pinsamheter och i ytterst sällsynta fall–
–att sola sig i glansen av att vara mästare på nåt helt meningslöst.
På begäran av alla och envar–
–är priset denna billigt förgyllda, kroppslösa Greg Davies–trofé.
Om åtta avsnitt kommer en av dem att ta med den hem–
–som stolt segrare av denna säsongs "Taskmaster".
Det är dags att träffa säsongens fenomenala kvintett.
De är Aisling Bea...
....Bob Mortimer...
...Mark Watson...
...Nish Kumar...
...och Sally Phillips!
Och här igen... Han hoppas desperat på en bättre presentation:
Lille Alex Horne!
Tack.
Hur är läget, Alex? Har du mått bra?
Ja, bra. Jag känner mig stark. Jag har slutat med dieten.
–Har du? –Det hjälpte.
Den var hemsk. Du satte mig på en diet utan fast eller flytande föda.
–Det var bara gaser i fyra månader. –Ljuvliga gaser.
Men nu äter jag vad jag vill igen.
Cocktailkorvar är de bästa. Man har en cocktail och en korv.
Och min hemliga last: Imodium.
–Ska vi dra igång? –Ja.
Vi börjar som vi alltid gör.
Våra tävlande kämpar inte bara om trofén–
–utan också om varandras ägodelar.
Idag har de med sig nåt som gör det mest ypperliga oljudet.
–"Ypperliga" är nyckelordet. –"Oljud" är ett annat.
Saken som gör det mest ypperliga oljudet enligt Greg, får fem poäng.
Kvällens vinnare får ta fem högljudda saker med sig hem.
–Då kör vi. Välkommen, Aisling Bea. –Tack så mycket, Greg.
Vilket ypperligt oljud gör din sak?
Min högljudda sak är ett rejvhorn.
Jag hoppades att det skulle vara den bilden och inte nån stake...
–Det är ett lufthorn. –Men man använder det på rejv.
–Vill du höra det? –Ja.
Hörde ni?
Jag gillar det. Det påminner mig om när jag var barn.
De var populära när jag var ung.
Under kriget?
Under blitzen, du vet.
"Släck ljuset."
Du har tur, för jag gillar ljudet av lufthorn.
Hade du sagt lufthorn hade vi varit överens.
–Åh! –Bra jobbat.
Bob, vad har du med dig?
En gummicylinder med en metallände. Den gör ett ypperligt oljud.
Enligt mig, i alla fall.
Det är det spelet handlar om.
Vill du se ett foto? Där är den.
–Vad gör den för ljud? –Jag har den i fickan.
Enligt asken ska den låta som en koltrast.
Tycker du?
Jag älskar det.
Det är precis som att sitta bredvid en koltrast.
Det gör du kanske, men den håller tyst.
Det är spökligt vackert.
–Mark, vad har du med dig? –En operasångare.
–Va?! –En sångare. Hon heter Katherine.
Jag har ett foto på henne.
–Man kan inte vinna Katherine. –Det finns juridiska hinder.
Tanken är att hon ska sjunga namnet på vinnaren.
Fan...!
Hon är operasångare och har två saker på sitt cv.
–Två sångsaker på cv:t. –Har hon sjungit två operor?
De håller på i evigheter
En bra idé. Jag ser fram emot att få höra henne.
–Hej, Greg! –Hej, Nish!
Välkommen. Vad har du med dig?
Jag har med mig en CD med mitt skratt inspelat.
Det är roligt och intressant.
Oljudet skulle vara ypperligt.
Om man tänjer på det till att inkludera "bitande"...
..."hemskt" och "upprörande"...
–Rivande... –Det sticker verkligen ut, Gregory.
Sally Phillips, vad har du tagit med dig?
Det är en ungdoms–skingrare.
Det är ett ljud som är fruktansvärt för dem under 24 år.
Är du äldre, hör du inte det alls.
Den kallas för "Moskiten".
Fantastiskt, för jag hatar ungdomar.
–Var går gränsen? –Vid 24.
Vem är under 24 år?
Okej, då röker vi ut de idioterna.
Ja, bara de under 25 hör det.
Ljudet påminner om naglar på en griffeltavla. 15,5 kilohertz.
Lagen förbjuder att vi spelar upp det.
–Börjar du från toppen eller botten? –Toppen.
–Vems oljud var mest ypperligt? –Den som har en människa som vinst...
...måste få första pris, så jag ger det till Mark Watson.
Efter varje år som går, hatar jag ungdomar mer och mer–
–så Sally Phillips kommer på andra plats.
Fyra poäng.
Tre kvar.
Aisling Bea. Jag älskar lufthornet som påminner om 80–talet.
Det är min motivering.
Sen kommer Bob. Jag älskade ljudet, men det är ingen koltrast.
Det är föremålets fel, Bob, inte ditt.
Nish är sist. Jag motiverar inte det. Han irriterar mig redan.
Dags att starta säsongen på riktigt.
Vilket uppdrag har vi valt att starta med?
Vad får du mig motvilligt att göra varje morgon?
Du filar mina fötter.
Sant, men du gosar med mig också, och nu ska vi gosa med dem.
Från tv–publiken via dem. Är du redo?
–Hur läget? –Bra.
–Tack. –"Gosa på ett speciellt sätt."
Åh, nej! Jag visste det.
–"Det mest speciella sättet vinner." –Åh, Alex.
"Du har tjugo minuter." Min tid börjar nu.
Jag vill instinktivt klä av mig allt, men det säger min instinkt alltid.
–Har du kläder att byta med? –Vad ska jag ha på mig?
Jag är lite förälskad i dig, på senare tid.
Tack, gode gud, det här var hemskt.
Och du gör allt jag säger? Det låter bra. Jag är strax tillbaka.
Intressant, Aisling, att du direkt antar–
–att Alex vill begå övergrepp.
Kommer man in i ett rum, ni vet att jag är en gatusmart tjej–
–med plast, en vit man och en kamera...
"Jag blir tvungen att runka av den killen."
Atmosfären blev lite konstig sen i en fyra–fem månader.
Jag blev ivrig.
"Nu kör vi!"
Jag gillade vart åt det lutade.
Jag tänkte: "Här är en snygg, ung man..."
"Vi kan spendera tid tillsammans. Du behöver kläder att byta med."
–Jäklar, vilken öppningsreplik. –Tack.
Vem ska vi se först?
Vi gillade hans skratt, så Nish är först ut.
Spännande.
Hej, Alex.
–Hur känns det? –Spännande.
Så där, ja. Perfekt. Detta är ett stöd för ditt huvud.
Lägg huvudet där.
–Kom. –Börjar vi nu?
Ja, vi börjar gosandet nu. Vila huvudet.
–Och sen? Åh, det var mysigt. –Så där, ja.
Så här...gosar man på ett speciellt sätt.
Ett ganska rättframt val. Det såg bekvämt ut.
Vi frågar Alex. Var det bekvämt?
Ja, och varmt. Jag föredrar rumstemperatur.
Men det var mjukt. Det var som att...
...gosa med dig på mornarna. Lite stoppning...
Men Nish Kumar måste ta en soffkudde–
–och fästa med silvertejp för att se ut som mig. Det är...
–Ja, lite grann så. –Ja, inga poäng till dig.
–Vi får se om nån var bättre. –Okej, då tittar vi på Aisling Bea.
Alex, du kan öppna ögonen nu.
Det är jag.
Sexig gos–bot 5 000.
Här är ditt te.
Jag vill att du ska vara så avslappnad–
–och känna dig nöjd med dig själv.
Bäst hade varit om det ljuset var släckt, så att jag inte bränner mig.
–Ska jag blåsa ut det? –Ja, tack.
Nu när ljuset äntligen är släckt och vi är ensamma...
Jag ska gosa med dig riktigt rejält.
Det kan du vara säker på.
Gosa med dig. Det finns en anledning till...
...att de kallar mig gos–bot.
–Är det slut nu? –Mmm...
–Tycker du om det här? –Det gör jag.
–Vill du ha mer, din bamse? –Lite till.
Okej.
Gos på ett mycket speciellt sätt.
–Nej, inte där. –Okej, då slutar jag. Det är lugnt.
Det är väl så man gör?
Det är så man gör när man känner sig lite sexuellt hotad.
Man klär ut sig till en uppenbart sexig gos–robot.
–Ja. –Man säger saker som: "Åh, baby."
Och sen låtsas man dammsuga Alex genitalier.
Dammsuga upp allt sex från hans snorre.
–Ja, jag kände mig, helt klart... –Välj snorren.
Jag antar att jag kände mig lite hotad–
–och jag gjorde allt för att skydda mig själv.
Jag missbedömde situationen lite, men det är bättre att vara säker.
Okej.
Mer gos blir det strax, men först en applåd–
–för säsongens första reklampaus.
Välkomna tillbaka till andra delen av första programmet i femte säsongen.
–Okej, var var vi? Lite gos, Alex? –Okej, lite.
Nej, jag gosar bara med dig när du är sjuk, jättesjuk.
Det ser jag fram emot. Nästa på tur är Sally. Här är hon.
–Lägg dig ner. –Lägga mig?
–Så då... –Åh, det är fint.
Bra så? Det är inte speciellt nog.
Vi ska pröva alla aspekter av speciellt.
–Först får du en ögonmask av bröd. –Åh...
Tänk på lyckliga minnen medan jag strör sallad över dig.
Avslappnande salladsblad.
Jag har beställt en för gammal chokladtårta.
Den ska in i armhålan.
Det är speciellt.
Jag älskar mitt jobb.
Den blir bättre som mustasch.
Det känns skönt. Jag kan andas.
Vad tusan har vi? Det är som att dricka...
–Tack, Sally. –Nöjet var mitt.
Jag tror att vi måste definiera ordet "speciellt"...
Det var mycket speciellt för mig. Jag hade det underbart.
Jag lade tårta i armhålorna...
Ja, jag såg det.
Du sa "en ögonmask av bröd" som om det existerade.
Du skendränkte honom på slutet.
–I mina ögon. –Det är så jag gör.
Nästa är mannen med hockeyklubbor till armar. Dags för Mark Watson.
Jag gick ut på internet och frågade hur man gosar med nån.
Det här är en sorts... Så här kan man göra.
Jag vet inte hur speciellt det är...
Jag har en bild på din fru. Du kan kanske titta på henne.
Då känns det kanske bättre, ur ett gos–perspektiv.
Det gör dig kanske lycklig. Vi tar ansikte mot ansikte.
Jag ville vara så speciell som möjligt.
Vad gör dina ben?
Jag har vindruvor och choklad, men jag vet inte om vi hinner.
Jag matar dig med några bara.
Det är lite svårt när man ligger ner.
Du kan få chokladen också. Varsågod.
Det här har varit underbart. Låt oss njuta av tiden.
–Är du lycklig? –Vad är klockan? Tre sekunder kvar.
Tack.
–Tack, Mark. –Tyckte du om det?
Lite som Woody Allens sämsta film, inte sant?
Tiden var problemet. Det tog för lång tid att gå till floden.
Det saknades tid för gosandet.
Miljön var underbar–
–men jag är förvånad över att en 37–årig man–
–googlar hur man gosar.
Man fick jättefina tips. Vi hann bara med några få.
Googlade du "två män gosar vid strandkanten i mörker"?
Jag fick byta ut min mobil.
En person återstår. Vill du se Bob Mortimer gosa?
Bananerna och deodoranten finns där.
Använd dem om du vill. Det går bra.
Kom in här.
–Kan du vända ändan mot mig? –Ja.
Jag tror vi kommer närmare varandra då.
–Alex? –Ja, Bob?
–Kan du stänga luckan? –Javisst, Bob.
–Hur känns det? –Här är väldigt lågt.
–Du är för långt ner. –Ja, tack.
–Är det mer mitt på? –Ja.
Förlåt för tidigare. Jag kunde ärligt inte räkna ut vinklarna, Alex.
Bra. Det är precis under bröstet, va?
Jag kramar om lite, och det avslutar mitt speciella sätt att gosa.
Jag håller deodoranten.
Du kan hålla den och spreja den om du mår illa.
Okej, jag ska bara...
–Var det deodoranten? –Ja, det var det.
Alex berättade för mig efteråt att du hade sagt till honom:
"Jag har alltid sökt en ursäkt för att lägga mig i bakluckan."
Det var inte så tokigt där inne, eller hur, Alex?
Nej, du sjöng: "Have you seen the Muffin Man"
Och du grät!
Ja, det gjorde mig lite ledsen.
–På grund av minnena. –Vilka minnen?
Min far var muffinsförsäljare.
–Vill du börja från toppen? –Ja.
Jag blev riktigt avundsjuk när du var i bakluckan med Bob.
Det sätter jag på första plats.
När jag gosar vill jag bli förskräckt och frukta för mitt liv–
–så jag ger Sally Phillips andraplatsen.
Jag ville typ gosa med en störd robot–
–med musik från "Bubbles" i bakgrunden. Aisling Bea blir trea.
Jag kan inte dela på den tafatte och mannen med påtejpade soffkuddar–
–så de två får dela jumboplatsen.
–Två poäng? –Två poäng var.
–Inte dåligt. –Inte alls.
Vi klarar oss bra.
Alex, kan vi få se poängtavlan?
Just nu leder Sally Phillips på åtta poäng.
Vem säger att köra in chokladtårta i en armhåla inte ger utdelning?
–Vad kommer nu? –Det är "Ro, ro, ro inte dit".
Smart.
Hej, Alex. Du ser väldigt brun ut.
Du är solbränd.
–Du med. –Ja, men det är naturens färg.
Åh, är du den färgen av naturen.
Jag trodde att du alltid åkte på semester.
Jag fyller år idag. Vad säger du om det?
–Jag gillar det. –Jag är 58 år...
...så kan du föreställa dig hur klok jag är?
–Nästan framme. –Fantastiskt.
Den här är till dig.
Jag försöker läsa uppdraget, ankor.
–"Få upp Alex på torra land"... –..."så elegant som möjligt."
"Alex måste förbli torr." Det står inget om mig...
"Du har max 20 minuter på dig. Alex hissar ankar om två minuter."
–Du gjorde dig av med åran...? –Åh, nej.
Lugn i ordspråksstormen. Dags för andra reklampausen.
Strax tillbaka.
Välkomna tillbaka. Håller vi oss flytande, Alex?
Två saker kommer att ge dem poäng: Tid och elegans.
–Ja, tid och... –Tid och elegans.
–Ska vi börja med Aisling och Mark? –Ja.
Bra. Här kommer de.
–Får jag titta här? –Om du vill.
Så elegant som möjligt...
Vad är det här?
En jäkla kokosnöt och den här...
–En halsduk för flotta engelsmän. –Det är en dubbel grytlapp.
Denna blir praktisk.
–Här finns en massa grejer. –Måste det vara elegant?
Här får du ett paraply.
Varsågod.
Nu ska jag göra ett segel...
...för det är vad seglare gör.
Tyvärr driver vi mot vassen, just nu.
Där jag kommer ifrån hade vi kallat det här elegant.
En dam tar väldigt långsamt av sig kläderna...
Vi är nära. Oj, du har klätt av dig! Jag vet inte vad jag ska göra.
Vänd bort blicken.
Detta måste funka. Det är en kamp mot klockan, med elegans.
Du har fem minuter på dig.
Vänd inte bort blicken som om du känner äckel. Herregud.
Jag önskar att jag hade haft bättre trosor.
Det här är inte snyggt, men heller inte så dåligt.
Jag vill gärna komma i land.
Älskling, välkommen i land.
Sabba inte det nu...
–Jag har stannat klockan. –Jaa, med värdigheten i behåll!
Stanna klockan.
Är Audrey Hepburn...elegant?
Är Aisling Bea... Intressant...
Jag glömde vilka trosor jag hade på. De gör mig riktigt generad.
Vad är jag för en feminist? "Vilka hemska gula, blommiga trosor!"
Så hemskt.
Vita hade varit en katastrof.
Jag sket inte på mig.
Hur snabbt gick det?
Hon var ganska snabb.
Vi vill ha både elegans och snabbhet.
8 minuter, 22 sekunder.
Att jämföra med Marks 17 minuter och 45 sekunder.
Mitt problem var en stark vind som nästan tog oss till Frankrike.
–Det var en insjö. –Ja, men jag tror...
Alla sjöar leder till Frankrike.
–Vem står på tur? –Bob och Sally.
Vilket håll blåser det på?
Vilket håll ska vi på?
–Har du stakat förut? –Ja.
Bra att veta. Det känns bara inte så...
Vi åker åt fel håll, det är sant. Jag försöker vända.
Vad är planen, Bob?
Jag ska sätta fast en lagom tyngd i repet–
–och sen dra oss i repet mot tyngden.
Det blir nog ganska elegant.
Det kommer att påminna om thailändska räkodlare.
Är du redo, Alex?
Jag är redo.
–Jag trodde den skulle sjunka. –Nej, den flyter.
Är vi framme än?
Varsågod, sir.
Den underbara ön Capri.
–Tack. –Tack.
Ha en trevlig vistelse.
Bob sammanfattade det bra.
När jag tänker på elegans, tänker jag på räkodling.
Vi trodde alla att paraplyet skulle hjälpa oss, men icke.
Nej, de används som skydd mot regn.
–Hur lyckades Bob tidsmässigt? –12 minuter, 37 sekunder.
Sträckan var 45 meter, så det blir drygt 6 km om dagen.
Korsar man Atlanten i den takten tar det två år.
Över till Sally. Hon var genuint elegant.
–Underbar stakning. –Exakt 10 minuter och 12 sekunder.
Men det var den mest eleganta, så här långt.
Perfekt. Jag noterar.
Nish Kumars prestation återstår.
Jag hissar ankaret.
Det är ganska elegant.
Detta är min mest eleganta position.
Vi är nästan framme, Nish.
"Elegant med Alex."
Inte så elegant. Jag känner vinden i stjärtsprickan.
Jag kan se vinden på din stjärtspricka.
Varsågod, Alex. Stig av på plattformen.
–Tack, Nish. –Elegans.
Vad tycker du om de äpplena?
–Vad sa han? –"Vad tycker du om de äpplena?"
Det är stridsropet från en elegant man.
Så säger jag när folk ser mina två skinkor.
"Vad tycker du om de äpplena?"
–Var han snabb? –Väldigt snabb.
Berätta.
4 minuter och 5 sekunder.
–Första plats. –Direkt in på första plats.
Om jag inte hade sett nåns stjärt–
–hade jag valt den biljardkö–svingande Sally Phillips.
Rakt in på andra plats.
Okej, jag förstår vad du säger.
Jag sätter Aisling på tredje plats, för hon visade trosorna.
Sket inte på sig.
Och Bob kraschar in på fjärde plats.
Mark är den tävlande som, ursäkta mig, mest liknar en häger.
Du lyckades få hägern att se klumpig ut–
–men han kom i land. Du kan få ett poäng, antar jag.
Så blir det nog rätt ofta.
Kan vi få se poängen, Alex?
Efter tre uppdrag ser poängtavlan ut så här...
–Den ser fin ut. –Vi delar jumboplatsen, baby.
Sally Phillips behåller ledningen. Vad står nu på tur?
En typisk basket á la "Taskmaster".
Oj, post!
"Få basketbollen genom ringen."
Det verkar enkelt... Aha!
"Rör inte bollen med händerna, med handskar"–
–"eller med nåt som kan räknas som handskar."
Förlåt, men jag har problem med några av de längre orden.
–"Snabbast vinner." –"Tiden börjar nu."
Betyder det att jag kan använda nåt som inte är handskar? Som löv?
Jag är glad att vi har varit så specifika gällande det uppdraget.
"Nåt som kan räknas som handskar." Vi har blivit brända tidigare.
Om nån har nära handkontakt med bollen blir jag vansinnig.
–Vem är först? –Kälken och Myntet.
Bob och Mark.
En volleybollspark måste lösa det.
Jag testar en gång till.
Jag måste hitta nåt.
Nej, det kommer inte att funka. Men ändå...
Du visste det.
Vilken otur!
Bra jobbat, Bob.
Så nära det kan bli.
Att Bob gick in i skjulet och tog fram en stege–
–visar på intelligens.
Jag antar att stegen fanns där även för Mark Watson?
–Men du valde en toalett på hjul. –Ja, en naturens stege.
Då var del tre slut.
I sista delen av programmet visar vi för första gången–
–ett uppdrag live. Strax tillbaka.
Hej! Fantastiskt att ha er tillbaka. Var var vi, Alex?
Våra komiker skulle göra mål i basket utan att använda händerna.
–Vill du se två långhåriga göra det? –Gör jag det?
Här är Aisling och Sally.
Det funkar inte. Jag behöver tejp.
Det finns silvertejp i skjulet.
Det finns många saker där.
Herregud, jag är ett jävla geni. Oj...
De är jättetunga.
Aha, nu vet jag. Nu vet jag.
Nästa gång.
Jaa!
Okej, det här kommer att funka.
Jaa! Kom igen, Irland!
Hörde ni att Aisling skrek: "Kom igen, Irland!"
Det visar nationens stolthet när en kvinna använder en kratta...
...och en krycka. För att sätta ett basketmål.
Jag känner mig stolt. Det såg ut att ta två sekunder.
Nio sekunder skiljer er.
Åh... Mer eller mindre än Bob?
Aisling tog 8 sekunder och 3 minuter.
3 minuter och 8 sekunder.
Alex, din gamle skojare. Jag fick hjärtsnörp.
Bob fick 2 minuter, 59 sekunder. Så Bob, Mark, Aisling. Sally då?
Jag tror...
–Hon fick 2 minuter, 5 sekunder. –Va?!
Förstklassigt.
Tyvärr diskades hon av fothandskarna.
–Får hon några poäng alls? –Noll.
Greg...!
Ännu en gång har vi sparat Nish Kumar till sist.
Sist, men inte minst, viktmässigt... Nish Kumar.
Plan A. Chippa basketbollen genom ringen.
–Jaa! –Bra jobbat, Nish.
Vad tycker du om de äpplena, Horne?! Vad tycker du?
–Kumar lämnar... –Du store tid...
Ser man på! Sämst på gympan...
...först att bli en legendar.
Det var ett mycket värdigt dubbelt firande.
Du kan få se den igen, med alla försöken.
–Va?! –Vad sa du, kompis?
–Jag tänkte vi kunde se hela. –Nej, det är klar.
Jag vill inte missa firandet efter det här.
Var det inte som det såg ut?
Plan A. Chippa basketbollen genom ringen.
Okej, då kör vi.
Ett försök till. Åh, kom igen nu!
Va?!
Inte på det hållet!
Har du skoj, Nish?
Jag ska klara det, om det så dödar mig och alla andra här.
–Vart ska du? –Hämta en stol.
Jag tror inte den går i.
–Jag har sett dig göra det 43 gånger. –43?!
44:an sitter, Horne.
50 sitter.
Vad tycker du om de äpplena?
–Du satte den till slut. –Ja. Minns ni hur bra det kändes?
De borde göra det med all sport. Radera de 90 minuterna–
–lämna ett mål och vi vet vem som vann.
Aisling, det var faktiskt inte 90 minuter.
Det var inte långt ifrån.
–Det var 28 minuter och 19 sekunder. –Wow, Nish!
Ge mig all statistik.
Han nämnde "Måndag hela veckan" fyra gånger.
Att säga det är en upprepning. Han kallade bollen rasist två gånger.
Du kan inte spela det kortet i det här spelet.
Jag sa bara den fakta som jag såg framför mig.
Jag är brun, bollen går inte in. Quid pro quo, bollen är rasist.
52 försök, varav fyra var nära.
Berätta vilken placering de fick.
–Sally får noll. –Jag är så ledsen.
Enda gången, jag vill vara populär.
Nish får två poäng, sen Aisling och Mark. Bob får fem.
Alex, jag tror det är dags för poängtavlan.
Ja, det är det. Vi har tre personer på andraplatsen.
Bob leder på 14 poäng.
En sak återstår, premiär för säsongen.
Gå upp på scenen, tack, för programmets sista uppdrag!
Fem förtjusande personer med varsin skål med frukt och annat.
Sally, läs upp uppdraget, tack.
"Få i en frukt i guldfiskskålen, utan att lämna eller flytta stolen."
"Ni får inte kasta frukten. Snabbast vinner."
Jäkla skit!
Alla redo? Är du redo, Greg?
–Lycka till. –Blås i pipan.
Åh, han sparkar. Försök 50 gånger till.
Akta foten. Akta ansiktet.
–Den kastades inte. –Vem var det?
Du store tid.
–Vad gör du? –Fler kan spela det spelet, Mortimer.
Gud, jag hatar det här programmet.
Jag önskar att jag hade studerat juridik.
–Vad gör du? –Jag vet inte.
Den sitter på.
Ja, kompis! Ja, kompis! Ja, kompis!
Nu åker kokosnöten. Nej, det gör den inte.
Kanske...
Heja, kokosnöten!
–Vad gör du, Sally? –Jag vet inte.
Sally, säkert att du inte vill...
–Vad är det? –En rörkoppling.
–Herregud! –Det är som jag och basketbollen.
–Nej! –Jaa!
Vi har fyllt jumboplatsen
Jag är ledsen, Aisling.
Det var underbart. Kom ner hit igen–
–så ska vi se hur det har påverkat slutpoängen.
–Hur ser poängen ut efter den röran? –Här är sluttiderna.
En del är helt galna.
För Sally tog det 3 minuter, 40 sekunder.
Nish knyckte Bobs teknik och fick i ett päron efter 1 minut, 9 sekunder.
–Bob tog 20 sekunder. Tjugo. –Wow.
Mark Watson fick godkänt av mig. Han slungade i den.
–Ja, det var inget kast. –12 sekunder. Grymt.
Jag använde en sak som slunga. Som en häger.
–Ja, ja. –Ett hägerkast.
–Hur gick det för Aisling? –AI – avslutade inte.
Du får en poäng. Du hade klarat det till slut.
Det betyder att vi har säsongens första vinnare.
–Tack, gode gud. –Ni kan se det på poängtavlan.
Bob är säsongens första vinnare.
Kom upp på scenen, Bob, och hämta dina ypperliga oljud.
Tack så mycket.
Vad har vi lärt oss idag? Jo, om du gosar med nån av dem–
–blir du nog skadad.
Vi har också lärt oss att Mark Watson liknar en häger.
Men framför allt vet vi nu att säsong 5:s första vinnare är...
Tack, allihop. Godnatt!