Hjertelig velkommen til Kongen Befaler,-
-programmet der fem kvinner og menn har jobbet natt og dag-
-for å løse unødvendige oppgaver.
Tenk hva de kunne utrettet hvis de brukte tiden på store utfordringer.
Vi bør være glad for at det ikke er disse fem som skal løse dem.
Dessuten er det hyggelig å jobbe mot krig og fattigdom.
Men det gir jo ingen en byste i gull av meg!
Og i nesten perfekt alfabetisk rekkefølge-
-etter siste bokstav i fornavnet: Harald Eia!
Janne Formoe!
Kristine Grændsen!
Martin Lepperød!
Og Henrik Elvestad!
Det er tid for en klassiker i Kongen Befaler-universet.
Den er kjent som premieoppgaven. Deltakerne skal ta med seg-
-den minste tingen de er mest redd for å miste.
-Hvem vil du begynne med? -Usikker. Noen forslag? Kristine.
Det minste jeg er redd for å miste er et ørlite glasskår.
Fordi jeg har opparbeidet meg en ganske stor frykt for glasskår.
Jeg har med en pinsett. Hvis jeg knuser noe som havner på gulvet,-
-så må jeg flytte.
Fordi jeg klarer ikke dette. Jeg var redd for å miste den.
Da blir scenen ubrukelig, for da kan noen få den inn i blodet.
-Du har en slags fobi? -Jeg ser for meg den i kroppen.
For det er det som skjer? Den bare sirkulerer.
-Er det en diagnose? -Broren min mener jeg er for rar.
Det er aldri for tidlig å bli rar. Se på Harald.
Så hvis vi knuser noe hjemme, kan jeg aldri ha et barn på besøk.
Det har åpenbart skjedd en gang. Hva gjør du da?
-Du flytter vel ikke med en gang? -Vi har ikke bodd der så lenge.
Vi har knust en ting, og da lagde vi et opplegg med støvsuging i to uker.
-Og så måtte han... -Det var da en tålmodig type.
-Det er slutt, eller? -Og så måtte vi love hverandre...
Du får det til å høres så fint ut. "Vi lagde et sånt opplegg."
-Altså, jeg støvsugde veldig lite. -Jøss!
Jeg ville ikke gå rundt der. Og begge måtte ha på innesko.
Jo, men oppgaven er definitivt løst.
-Skal vi legge den så alle ser den? -Skal vi sikre den?
Vil du ha et menneske som står i hver ende av snippen? Harald?
Jeg har med noe som er så lite at jeg har tatt et bilde av det.
Og det er jeg så redd for å miste, selv om jeg har millioner av det.
Kromosomene mine.
-Klyse. -Jeg har spredd dem på fire små.
Men allikevel så vil det forsvinne en dag, og den dagen frykter jeg.
-Jeg har løst oppgaven med poesi. -Martin, hva er det du har med?
Jeg har med PIN-koden til SIM-kortet til mobilen min.
Det er nesten like poetisk som det Harald kom med.
Bare mer hjelp. Jeg klarer ikke for harde livet å lære meg denne koden.
PIN-koden? Det er jo fire siffer!
-Jeg har ikke sjans til å lære den. -Du vet at du kan endre den selv?
Ja...
-Du går rundt med kortet i lommen? -Jeg har det i en skuff.
Jeg hadde skjønt det hvis det var PUK2. Til og med PUK1.
Grunnen er at jeg synes det er så ubehagelig å ringe mobilselskapet.
For at du skal bevise at du er deg, spør de ofte om personnummer.
-Du kan ikke det heller? -Det kan jeg utenat!
Men jeg har fått høre hele livet at jeg ikke skal fortelle det til noen.
Og så føler jeg at jeg må få deres. De må jo bevise at de jobber der.
-Kan du deres personnummer? -Nå kan halve Norge PIN-koden din.
Så nå kan du bare spørre tilfeldige på gata, og så får du den.
-Du kan bare kaste det kortet. -Alle lærer seg den utenat.
Du trenger ikke være redd lenger. Legg det fra deg, men ikke mist det.
-Henrik, hva har du? -Dette vil jeg si er poetisk.
Jeg kan i prinsippet miste alle materielle ting uten at det er krise.
Det som vil være krise for meg er hvis jeg mister et familiemedlem.
Dette er det minste eksemplaret i min familie. Dette er Martine.
-Det er datteren din, rett og slett? -Ja, den minste datteren min.
En til og en kone, og dette er da dette den minste.
-Og de går ikke å miste. -Jeg er enig med deg.
Stilte du opp frivillig? Har han tvunget deg?
-Nei, det var... -Ja.
Ja.
Dette ser ikke ekte ut! Du ser ikke ut som faren.
Du ser kjempenervøs ut, så det ser ut som en gisselsituasjon.
Det ser jo helt vilt ut. Løp! Løp!
Så du...
-Du må aldri få barn, Martin. -Og hun har mye mer hår enn deg.
-Jeg har ikke en skallet datter. -Jeg vet vel ikke!
Kan du ikke bekrefte at du er datteren min?
-Hvis du må spørre om det. -Hun drar litt på det.
Jo, jeg er her fullt og helt frivillig.
-Få se hva du har, Janne. -Det er denne lille boksen.
Du har ikke en datter der, det kan jeg si med en gang.
Et lite embryo. Det mistede barnet.
Dette er noen bekymringsdukker.
-Hva sa du nå? -Bekymringsdukker!
-Dette er... -Dukker!
Bekymringsdukker som barn fra Guatemala lager.
Og så legger du dem...
Det er helt sant! Det er tradisjon at du sier bekymringen din til dukken.
Og så legger du den under hodeputen. Da tar dukken vekk bekymringen.
Og det ler hun av!
-Hvorfor har du så mange? -Jeg har veldig mange bekymringer.
-De tåler kun én bekymring per dukke? -Ja.
Men hender det at du har fem-seks bekymringer?
Jeg vil ikke bli hetset. De mobber meg på Kongen Befaler.
Hvorfor er jeg så dårlig? Hvorfor ler publikum på en hånlig måte?
Eller i Guatemala: Hvorfor lage disse dukkene istedenfor å øke BNP?
Ja, det er for så vidt løst.
-Da er det på tide å dele ut poeng. -Ja, det er på tide.
-Harald, du skal få ett poeng. -Du tuller?
Han har med seg halvparten av genene sine, jeg har med alle.
Nei, ok, du skal få ett poeng, da.
Skal vi se, to poeng.
Grændsen. Det blir to på deg.
Da skal jeg legge det glasskåret et sted du ikke aner.
Janne, du skal få tre poeng. Jeg synes det er godt betalt.
Martin, apropos godt betalt.
Du skal få fire poeng for PIN-koden, og det er fordi du trenger hjelp.
-Er du fornøyd? Skal du drepe meg? -Jeg vil ikke si det foran de andre.
-Her er det tusen. -Ja, det er greit.
Jeg kan få resten senere.
For fire poeng.
Og fem poeng selvfølgelig til Henrik!
Atle, hvis du var en grønnsak, hvilken ville du ha vært?
-Hva slags spørsmål er det? -For å komme videre i programmet.
-Skal jeg finne på en grønnsak? -Du kan velge.
-Squash. -Spennende svar.
En aubergine.
"Gi denne auberginen noe den sent vil glemme."
"Mest uforglemmelige opplevelse vinner." Ok.
Det er gøy.
Jeg tenkte på å stappe den opp i rumpa, men det gidder jeg ikke.
Hodet mitt går til romantikk og mafiavirksomhet.
For en heldig aubergine. Den skal få en opplevelse den sent vil glemme.
Og Atle skal bedømme hvem som ga den mest uforglemmelige opplevelsen.
Jeg tror vi bare kjører i gang.
Jeg vil se om Martin valgte romantikk eller mafiavirksomhet.
Da får du se Martin, og så legger jeg på Harald.
Jeg skal lage et drama hvor alle objektene er auberginens konkurrent.
-Mange konkurrenter. -Er ofte det når man er attraktiv.
Vel, vel, aubergine. Du forventet ikke å se denne mafiamannen?
Du har sikkert et spørsmål, aubergine?
Hvordan fant jeg deg? Jeg tar denne.
Æsj. Det var nydelig. Akkurat som jeg liker det.
Her var det mange nydelige små frukter og planter.
Alle var gode på hver sin måte.
Du, aubergine, var fin, men nei. Du er ikke fin nok. Første akt.
Jeg foretrekker bananen fremfor de andre.
Men jeg tåler ikke banan.
Du passer ikke sammen.
Kanskje du, lille aubergine. Vi to kunne hatt det fint sammen.
Du kan... Å nei, jeg er allergisk mot aubergine. Jeg trenger antihistamin.
Fortell hvor pengene er.
Fortell hvor pengene er!
Får vi ikke snart små planter her? Kan vi ikke lage et nytt avkom?
Det viste seg nemlig at lyngen var steril.
Greit, la meg ta frem storskytset.
Du forventet ikke dette, herr Aubergine. Snurr i vei.
Er den ikke plugget i? Du må plugge den i.
Og så ble det skilsmisse og et voldsomt drama. Alt var fortvilet.
Jeg får ikke til denne kjærligheten.
Der er jo du! Auberginen, min ungdomskjærlighet.
At jeg kunne glemme deg.
Snurr i vei.
Da føler jeg meg ganske ferdig. Jeg tror han sent vil glemme dette.
Se, vi har fått små, søte auberginer.
Ja, nå har du fått oppleve kjærligheten.
Jeg synes dette var helt fremragende. Harald, jeg synes du ser flau ut.
Det er det beste jeg har sett av deg noensinne, og jeg har sett mye.
Det var flaut på mange dimensjoner, sånn som den bergensdialekten.
Det jeg prøvde å gjøre er å vise at mennesker bruker tid på kurtise-
-og å bli kjent med hverandre. Plantene bruker bare bien.
Så jeg ga auberginen en følelse av hvordan det er å være pattedyr.
Jeg hadde aldri forstått det uten den forklaringen.
Men Martin, stort sett vil du tenne på ting, og det gjorde du her også.
Du fikk smettet inn noen flammer på slutten.
Jeg ga den jo en opplevelse av å kjenne på frykt.
Det er ganske intenst, og det glemmer du ikke.
Skal vi gi deg mer å sammenligne med?
Ok, det er greit.
Det har i hvert fall vært en evig drøm for meg å kunne fly av gårde.
Nei!
Blir det gøyere hvis det blir en ordentlig person?
Sånn. God dag, god dag, jeg er en fattig, liten aubergine.
Jeg har nå fått liv, og det har jeg alltid drømt om.
Hva slags uforglemmelig opplevelse ville jeg helst hatt?
Jeg ville hatt fart og spenning, som en film. Mission Impossible.
Helten herr Aubergine på dagen... Nå må du følge med, Olli.
Dagen han trodde han hadde fri.
Pokker heller! Jeg har aldri fri. Livet mitt suger.
Han holder ut. Han blir aldri noensinne svimmel.
Han forbereder seg på å hoppe.
Hele verden faller fra hverandre, men han holder roen, som alltid.
Og han hopper ut der fordi han vil.
Og til slutt slapper han av på fridagen sin.
Da er vi klare. Jeg skal gi den en god opplevelse.
Vi har alle drømt om å fly, så nå...
Der fløy de, ja.
Men dette løser vi. Jeg trenger ikke hele auberginen.
Ryktet mitt er ikke så bra. Jeg er ikke bare en rundbrenner.
Jeg er mer lykkelig og fortjener alle hundre poeng for dette.
Dette er det beste som har skjedd meg. Takk for meg.
Det er ikke hele auberginen, jeg ser jo det. Men det er deler av den.
Se, for en opplevelse! Herregud, jeg tenker den har det bra nå.
Janne, jeg liker at du får auberginen til å si at den vil ha fem poeng.
Det er auberginen som føler det. Det er dens beste opplevelse.
Det var ikke... Snakk med auberginen.
-Jeg trodde det var den som snakket. -Og den er dansk.
Men jeg gir deg bare ett poeng for den.
Jeg kunne lagt mer i det. Jeg reiser meg jo ikke engang.
Og det er litt gjennomgående for ideene dine. De er veldig kortreiste.
Henrik, det blir to poeng. Men allikevel var det en luftferd.
Men så var karusellen til Kristine kneppet bedre, for det var så kaos.
Harald, flauheten din får fire poeng.
Da jeg så de andre kjente jeg at jeg ikke var så hakkende gal.
Det er ikke det. Men det betyr Martin!
Ja!
Ræva! Ræva! Ræva! Ræva!
Det er fem poeng. Dette er stillingen etter to oppgaver.
Han leder etter to oppgaver også!
Det er tidlig, det er tidlig.
-Det kan straffe seg. -Beklager, Atle. Unnskyld.
Vi tar en kort pause og er straks tilbake.
Nå er det god stemning her, Olli. Nå må du bare gi oss en ny oppgave.
Den involverer ei sklie.
Ei sklie? Nettopp. Du mener rutsjebane og ikke Janne Formoe?
For sånn oppfører vi oss ikke. Sånn sier vi ikke, Olli.
-Vi oppfører oss ikke på den måten. -Det er veldig #metoo.
-Vær så god. -Takk.
Kult gjort.
"Skli lengst mulig. Du har kun ett forsøk."
"Den som sklir lengst vinner. Du har 30 minutter. Tiden starter nå."
"Skli lengst mulig." Å ja.
Hva er å skli?
Finnes det en lekeplass i nærheten der vi kan skli?
Ja, jeg har en idé. Jeg har en idé, Olli.
Det gjelder å finne et underlag først som har skliets egenskaper.
Gummi mot vått gress. Meg, badebukse, svømmebriller.
Det burde gå.
Ja, det burde ikke være så vanskelig å forstå.
Jeg tenkte vi kunne begynne med Janne. Det blir fint.
Ok, tre, to, én.
-Kan dere måle på enden? -Måle derfra?
-Var det gøy? -Ja, det var faktisk det. Ha det.
-Ja, ja. -Gøy at du synes det er så gøy.
Men jeg er ikke så tøff i lange ting.
Når du er fem år har du vokst fra denne sklien.
Jeg trodde jeg skulle komme lenger. Det var derfor jeg fikk latterkrampe.
At jeg skulle seile bortover.
-At du ville fortsette å skli? -Ja, og så kom jeg jo så kort.
Den er vel designet så man ikke skal skli så langt.
Treåringen blir jo skutt ut og spretter bortover.
Når det kommer litt tyngde inn der...
Du skal ikke se bort fra at det kan bære et sted.
-Hvor langt tipper du, Janne? -En halvmeter?
-Nei, vi måler fra toppen. -Det ble 4,6 meter.
Såpass? Det er jo lov å håpe da.
Det er flere her. Jeg har satt sammen en fattigmanns badelandkollasj.
Kristine, Henrik og Martin.
-Da må vi ha bakke og presenning. -Jeg ser om vi har en presenning.
Men jeg kjører da presenning.
Jeg tipper at det er noen som ikke tenker nok på friksjon.
Og så tar de fart, og så stopper det.
Det blir et slags badeland for fattigfolk.
Da er jeg klar. Da er det bare å komme seg til sklibakken.
Nå skal vi bare få litt vann.
Nei! Nei!
Fire minutter igjen.
Jeg er litt bekymret for om det blir glatt nok.
-Zalo? -Ja. Sånn.
Jeg må jo faktisk ta av meg klærne.
Jeg beholder bokseren på.
Kan du bare helle Zalo på rumpa mi?
-Det er viktig at det blir glatt nok. -20 sekunder igjen.
-Da begynner du å spyle. -Ja.
Ja da! Kom ikke og si at ikke det blir bra! Oi, oi, oi!
Ok, da kjører vi.
Én, to, tre.
-Fornøyd? -Fader ta, altså.
Kristine, du sier jo at noen kommer til å glemme friksjonen.
Hvem noen er det du tenker på? Har du et forslag?
-Nei, jeg har ingen forslag. -Det kan ikke være noen av de andre.
Jeg glemte at man må ha bakke for å skli.
Det var så flatt at bobla på et vater hadde vært så vidt innenfor streken.
Jeg tenkte at det viktigste var at det måtte være veldig langt.
Selv om det er bitte litt helling må det være langt.
Martin, du klarte å skaffe deg en bakke.
Jeg er fra et sted der alt ikke er bakke, så jeg kjenner dem igjen.
Du kjenner også igjen en mulighet for å hovere.
-Hover, for svarte. -Det er ikke ofte jeg har muligheten.
-Ordet er ditt, Martin. -Ja, jeg bare...
Jeg har ikke alltid hatt en lett barndom.
Nå gikk vi litt langt tilbake. Vi har ikke tid.
Kristine: 2,5 meter. Men du dro deg sikkert 10.
Men det telles ikke.
-Henrik: 8,83. -Det er bra, det.
Og Martin gjør det godt i dag. 27,26 meter.
Oi, såpass mye!
Nå håper jeg at han som har teorien på plass overbeviser skikkelig.
Unna vei! Løype, her kommer Harald!
Ok, Olli. Sykle hva remmer og tøy kan holde.
Sykle. Sykle.
Sykle nedover! Ja!
Ja! Vi klarte det!
Vi klarte det.
Helt fantastisk. Se på albuen. Yes.
-Ha det. -Hæ? Ha det bra.
Jeg vil spørre deg, Harald: Er det å skli og det å gli det samme?
I åtte programmer har jeg hatt denne lappen i lommen.
Endelig.
Og dette er bare for å bekrefte mitt syn?
Jeg har undersøkt forholdet mellom skli og gli.
Dette er mengden av gli, og dette er mengden av skli.
Som du ser, overlapper de litt, men de er ikke det samme.
Å gli er å bevege seg friksjonsløst og stille.
Mens å skli er å bevege seg uten å bruke egen muskelkraft nedover-
-eller på glatt underlag. Og så blir jo spørsmålet!
Driver jeg ikke å går frem og tilbake? Det er for å holde balansen.
Hvis du ser... La meg fullføre resonnementet!
Hvis du ser henne står sånn og noen sier: "Hei, hun sklir."
"Nei, hun sklir ikke, hun står sånn med beina."
Jeg hadde godkjent dette. Du hadde sluppet å forklare deg.
Jeg ville bare at du skulle si fra. Du hadde ikke trengt å forklare.
Men sykkelkunnskapene dine var ikke all verden.
Det skal ikke Harald lide for. Det er det viktigste for meg.
Det hadde vært mindre problematisk å se hvis du hadde syklet bedre.
-Det skal ikke Harald lastes for. -Da får han 149,7 meter.
Ja, den er grei. Da er det førsteplass, da.
Knusende seier.
Ett poeng til Kristine, to til Janne, tre til Henrik, fire til Martin.
Vi har flere tøysete oppgaver, men her er litt reklame.
Vi er straks tilbake.
Olli, nå vil jeg se en oppgave der analytiske evner og klarsynthet-
-fungerer som likeverdige løsninger.
Ja, du tenker på oppgaven som innebærer en låst koffert?
Her er det en stålkoffert.
"Hva er i kofferten? Raskest riktig gjett vinner. Tiden starter nå."
Men da kan jeg bare åpne den da.
Den er låst.
Er det dette som er i kofferten? Ja, den er låst.
Se der. Her er oppgaven å finne ut hva som er i kofferten.
Som en liten hjelp finnes et rebusløp som fører deltakerne til nøkkelen.
Man trenger jo ikke løse rebusen for å komme frem til riktig svar.
Man trenger ikke å få riktig svar selv om man løser rebusen, for noen.
Kan vi ikke ta en titt på Kristine, Janne og den noen, altså Henrik?
"Raskest riktig gjett." Her er det snakk om å bare gjette riktig.
Oi! "Det var en gang fem deltakere som skulle vinne Kong Atles gunst."
"Sju ganger heia dem!"
Vent da. Det er en kodelås på den.
Én gang fem er fem.
Sju ganger heia. Fem ganger sju?
Én, fem, sju. Koden til den er én, fem, sju.
Da prøver jeg å åpne den. Én, fem, sju.
Sju ganger heia dem. Jeg kjenner igjen formen.
Det var en gang. Og så er det alltid oddetall.
Det er noe eventyr her.
Å, det er en rebus. Det er jo litt gøy, da.
Bord minus rd, så bo. Do minus o. Boden!
Bod... en.
Det er jo ikke noe.
Nei, jeg ser et eple pluss et tre. Denne var ikke lett.
-Epletre. -Epletre, sju.
Der! Pose minus e, te minus e.
Postkasse.
Nei, det er epletre... Så mange epler det er da!
Epletre, syv. Kan jeg ikke ta syv epler da?
Kanskje det er det som er inne i kofferten.
-Nå har du sju epler. -Da var det det i kofferten.
-Men hvorfor disse tallene? -Jeg skjønner ingenting!
Sju gange fem.
Du dreit i eplene?
Kokosnøtt minus kosnøtt. Ko. Tornado minus nado. Kontoret.
Kokos. Kos.
Kosn. Kostor.
-Et. -Kokosnøtt blir ko. Enig?
Nøtt minus øtt. N.
-Hva får du da? -Jeg vet ikke.
Kon... tor.
Kontor!
Kon... Kontoret.
Kontoret.
Oi, hvem er du?
Å!
Én, fem, sju.
En pil dit.
Nei, fader i helvete.
At ikke jeg skjønte det.
-Jeg tror det er et glass rødvin. -Et vinglass med rødvin.
Og da er det noen tall som ligger ved her.
751.
-Et hint. -Det er ikke et hint, det er tall.
Én, fem, syv står det her. Syv, fem, én.
Så inni her befinner det seg tallene syv, fem, én.
Jeg må spørre deg, Henrik: Har du hørt om dette som heter rebus før?
I åtte programmer har jeg ventet...
Nå er jeg spent på hva som står på lappen. "Idiot."
Jeg er en lettstresset fyr som tror at jeg blir lurt.
-Jeg vet ikke hva som skjer der. -Det var egentlig plankekjøring.
-Det var bare å løse oppgaven. -Ikke bare.
Det var ikke bare jeg som sleit, men jeg er i førersetet.
-Jeg er mest idiot, men vi er flere. -Ja, du er i godt selskap.
Vil du ha tider? Skal vi se. Henrik brukte...
Vi tuslet rundt lenge. 29 minutter og 34 sekunder, og gjettet feil.
Janne, du brukte 10 minutter og 52 sekunder.
Kristine leder så langt med 9 minutter og 30 sekunder.
-Men vi mangler to. -Vi må se Harald og Martin.
Hva er i kofferten? Jeg får ikke lov å åpne? Jo, det kan jeg vel.
-Hva står det i brevet? -Gjett. Det står ikke noe om åpning.
Jeg skal se om jeg finner noe verktøy.
Nei. Skal man ikke holde sånn, da? Og så skal den dette ut.
Det gjør den ikke.
Hva? Hvorfor er du sånn?
Nei, feil vei. Ok, da kjører vi.
Det er et tomt glass med vin.
Jeg gjetter ut fra det jeg ser, observerer og smaker-
-at det var et glass rødvin i kofferten. Takk for meg.
Jeg ville tenkt at du var glad i å løse rebus.
Endelig fikk du ut litt aggresjon. Jeg trodde ikke du hadde det engang.
Det var gøy å se på dere holde på med rebusen. Gøy å se på, sier jeg.
Du følte du gikk glipp av noe? "Hvorfor tok jeg ikke rebusen?"
-Du føler at det er litt juks? -Ja, jeg gjør på mange måter det.
Du begynte med å si at du skulle observere alt, men nå gyver du løs.
-Han har latt seg inspirere. -Begge to klarte det.
Martin brukte ganske lang tid og kommer bak Kristine med 9.36.
-Er det sant? -For du mistet alt oppi.
Harald brukte 1 minutt og 30 sekunder.
Og da får vi tallene så langt.
Jo da, men det er jo Martin som leder før den siste oppgaven.
Nå har du sjans til å få det til. Dette er et eventyr uten sidestykke.
Vi har jo én oppgave igjen. Den skal løses oppe på scenen. Ta plass.
Velkommen til den siste oppgaven. Skal vi se hvem som vinner.
Denne oppgaven har jeg valgt å kalle "Atle, gjett hvem som lager lyden".
Nå skal dere én og én stå på merket og lage en lyd i en gitt kategori.
Klarer Atle å gjette hvem som lager lyden, da er du ute og må sette deg.
Gjetter han feil, er du med videre til neste runde.
Og sånn holder vi på frem til vi har én igjen.
Den første kategorien dere skal lage lyd i, er en monsterlyd.
Og den første deltakeren er:
Ja, Atle, hvem kan dette være?
-Martin. -Ja vel.
Neste deltaker er:
Harald.
Ja vel. Neste er:
Henrik.
Da er neste som skal bryne seg på monsterlyd:
Det må være Janne.
Akkurat.
Sorry, det var Janne.
Ja. Runde to. Dette må du gjøre i minst tre sekunder.
Beatbox. Vi starter med denne personen:
Martin.
Neste deltaker:
Martin.
Neste deltaker:
Harald.
Kristine.
Da har det seg slik at vi bare har én person igjen, og det er Henrik.
Med to runder. Da tar vi oppsummeringen her nede.
Vi kan hoppe rett til resultatet. Alle har sett hvordan det har gått.
Én kom på siste. Janne med ett poeng.
Tre stykk får fire poeng: Martin, Kristine og Harald.
Og så er det Henrik som får fem poeng.
Da er stillingen slik. Hvem har vunnet dagens program?
Det er Martin!
Kom opp og ta for deg. Her er det glasskår og datteren til Henrik.
Helt fabelaktig bra jobba. Neste uke er det nye oppgaver,-
-stolthet skal utfordres, nye poeng skal deles ut.
Så langt er stillingen denne:
Ja da. Og vi ses!
Tekst: Jan T. Sørsvann Iyuno-SDI Group