Nei, nei, nei!
Kjære alle hjemme. Kjære dere her i salen.
Kjære dere på scenen. Hjertelig velkommen til Kongen befaler.
Velkommen til Olli Wermskog, min aller beste venn!
Jøss. Tusen, tusen takk for det.
-Velkommen til deg, Bård Ylvisåker. -Tusen takk. Sesongen er i gang.
Det nærmer seg utlevering av denne "bad boy"-en.
I dag har jeg en ordentlig god følelse.
Vi kommer til å se mye fint, både underholdningsmessig-
-og prestasjonsmessig. Jeg har troen på i dag.
Skal vi hilse på deltagerne? Leo Ajkic!
Karin Klouman.
Lars Berrum.
Hani Hussein.
Og Vidar Magnussen.
Det er tid for dagens første oppgave.
Hva vil du da ha? Hvilken kategori?
Kategorien i dag var å ta med noe som får meg til å utbryte:
"Oi, oi, oi, du store alpakka!"
-Er det noe du vanligvis bryter ut? -Nei, derfor er det ekstra vanskelig.
Enten må man be om det direkte, eller gjøre det på et kult vis.
Oppgaven er like stor som den er liten.
-Vi kan begynne med Vidar. -Ja, det kan vi.
Jeg kontaktet noen mennesker om å lage en boks-
-som er talestyrt.
Og den eneste måten å åpne boksen, er ved å si...
..."Oi, oi, oi, du store alpakka!"
Den er ikke skrudd på.
Den har en liten computer i seg som heter micro:bit.
Den er koblet opp mot en mikrofon.
Hvis man sier ordet, åpner den seg, og så får du en presang.
Denne har jeg programmert til å reagere på bergensk.
Og reagere på ditt toneleie, som kanskje er litt der.
Nei, det er det ikke.
Men for å teste dette fullstendig,-
-prøv en mørkere stemme enn din egen og se om den åpner seg.
-Og så snakker du vanlig. -Sånn som jeg snakker.
Vanlig stemme.
Oi, oi, oi, du store alpakka.
-Jøss! -Jøsses.
Oi, oi, oi.
Jeg hadde svettet greit hvis jeg var en av de fire.
-Helt magisk. -Helt magisk!
-Jøss! -Jøss!
Takk for opplevelsen. Karin?
Jeg har tatt med en gave til deg.
Jeg syns du er så fin.
Og flink.
Og det er dette...
...eplet.
Og det skal du nå få av meg.
-Han har ikke brutt det ut enda. -Sånn.
-Er det noe du vil si? -Jeg er ikke helt i alpakkamodus.
Jeg vet jo...
-Men topp med eple. -Da er det plan B.
-Bård? -Hei.
Hva var det jeg skulle få deg til å si?
"Oi, oi, oi..." Nei. "Oi, oi, du store alpakka".
Var det ikke det?
Den er fiks!
-Takk. -Fikst. Godt levert. Leo?
Jeg er inspirert av å være i boblen og bli kjent med alle sammen.
Jeg har merket, Karin, at du gjør mye for å imponere menn.
Jøss!
Så dere ikke boken hun hadde med for et par episoder siden?
Mange menn hun trodde var kjærestene. Jeg prøvde å...
Jeg har brukt litt tid på at hun skal like meg,-
- ved å være hyggelig, smile... Så plantet jeg en idé i hodet ditt.
Eller jeg sa det rett ut. Det var ikke noe kryptisk.
Bare sjekk ut det her.
Jeg må spørre deg om noe. Kan du gå til Bård og filme ham-
-når du sier at han må si hva dagens oppgave er,-
-sånn at han sier "oi, oi, oi, du store alpakka"? Tusen takk.
Altså, jeg er...
Hvem er det som får mest straff i Olsenbanden ?
Egon Olsen, hjernen bak det hele.
Er det du som er Egon?
-Jeg er mannen bak ideene. -Karin?
-Nei, det er min idé! -Han sa hva du skulle gjøre.
Nei, han kom til meg etter at jeg gjorde opptaket av deg.
-Lover du? -Jeg sverger.
-"Cross my heart and hope to die." -Leo, prøver du å...
-Nå må du være ærlig. -Jeg sverger på henne-
- at jeg gjorde det jeg sa. -Olli!
Jeg sverger på at jeg gjorde det før henne.
Prøver du å score pimp-poeng?
Jeg ble inspirert av hallikvirksomhet.
Ok, men da følger vi hallikloven etterpå når vi gir poeng. Greit.
-Hani? -Ja, da er det min tur.
Jeg har snakket lite om det, men jeg har jobbet i FN.
Jeg bodde i New York City. Dette var adgangskortet mitt.
Kortet er en av grunnene til at jeg har hatt-
-en av de mest surrealistiske opplevelsene i livet mitt.
Dette er under generalforsamlingen, når hele verden kommer til FN.
Konger, dronninger, statsministere,-
-presidenter, unge, talentfulle komikere som Hani Hussein, alle!
Så går jeg gjennom en dør med kortet, og så låser døren seg bak meg.
Jeg skal bare ned trappen.
Men på vei opp trappen kommer Vladimir Putin.
Så ser jeg på den eneste andre døren, og ut av den kommer Donald Trump.
Så ser Secret Service på meg.
"Du skal ikke være her." "Tror du ikke jeg vet det?"
Så måtte jeg si til Mike Pence: "Unnskyld, jeg må forbi."
Så brukte jeg kortet for å gå ut.
-Er dette helt sant? -Helt sant.
Oi, oi, oi, du store alpakka!
Jøss!
-Det var det første ekte utbruddet. -Ja. Det var ekte. Lars.
Ja.
Hvordan skal man gjøre dette, da?
Jeg har tenkt litt annerledes.
Ja, ikke sant?
Jeg skjønner hvor du vil.
Men min morse, som er dårlig, er mye bedre enn din.
Jeg har lest et sted at du kan morse. Det har du sagt i et intervju.
Men jeg tror ikke du kommuniserer det du vil kommunisere.
-Hva kommuniserer han? -Jeg har kommet gjennom "oi, oi".
-Ta litt... -Det var D.
Og så må man finne neste bokstav. U.
Jeg har jo skjønt at jeg har tapt! Skal jeg sitte her i evigheter?
Jeg skjønte det da Vidar presenterte sin oppgave.
Det hjalp ikke at Hani hadde møtt Putin og Trump!
-Da vet jeg hva jeg skal presentere. -Takk for at du kom.
Kan jeg gå?
Den beste, mann.
-Ja. -Skal vi starte på bunnen?
Vi begynner på bunnen. Det var mye fint her i dag.
Lars, det var begredelig. Da får vi ett poeng ut av verden.
Og så er det Leo.
Det blir en to-poenger til deg. Du prøvde å stjele. Ikke hyggelig.
Du burde fått én, men du får to.
Og så er det FN mot video som var fiks.
Det blir tre poeng til FN og så fiks video, men jesus!
Makeløst! Fem poeng går til Vidar. Soleklart!
Hva fikk du? Fire? Jeg prøvde å stjele av deg.
Jeg hadde en følelse av at det var skyhøyt nivå.
Jeg er superklar for å sette i gang. Har vi en oppgave med smell i?
-Ja, vi har den med... -Ok, den skal vi ikke ha.
Har vi en med sjampanje? Den kan vi ta!
Sjampanjen...
Skal vi drikke sjampanje?
-Hva står det? -Dette er så...
Hvorfor satt dere et timeglass der? For å stresse meg?
-Jeg har aldri poppet en flaske før. -Nei.
Kanskje det er det jeg skal gjøre.
"Åpne sjampanjeflasken fra lengst mulig avstand."
"Den som er lengst unna når sjampanjen åpnes, vinner."
"Du har 20 minutter. Du kan ikke få hjelp."
"Du kan ikke få hjelp."
"Tiden starter nå."
-Du har åpnet noen flasker før? -Jeg har åpnet et par flasker.
Et definisjonsspørsmål. Den kan sables fra avstand.
-Kan jeg gå ut? -Hva skal du?
Jeg skal sable den. Fra avstand.
Ja, å sable fra avstand er en idé.
Sjampanjen skal åpnes fra lengst mulig avstand.
-Enkelt og greit. -Det burde gå helt greit.
Oppvokst på Oslos beste vestkant. Du har sablet en sjampanje eller to.
-Takk for at du sier det. Ja! -Kan vi ikke begynne med Karin, da?
Jo, og så kan vi ta med Vidar, så får vi begge sablerne.
-Hva tenker du? -Jeg graver den ned her borte,-
-som en start, og så skal jeg lage en lang sabel.
-Nå tar vi bordet på høykant. -Skal jeg hjelpe deg?
Sånn. Der.
Der. Sånn.
Ikke sant?
Ok, vi må teste og se hvordan den treffer.
Skal vi se... Oi!
Det er rett på, eller? Litt sånn. Der.
Dette er en måte å åpne en flaske på.
-Hva er en dårlig idé, da? -Potensielt dette.
Gøy!
Ok!
Ja, det gikk! Jeg åpnet flasken!
Det er ikke så langt, men ikke så kort heller.
Ja, gode og håpløse løsninger, men gode. Målte du opp?
Selvfølgelig målte jeg opp. Det er jo det jeg gjør.
Jeg måler opp. Skal vi se... Vidars sablestang, 3,3 meter.
Det er best så langt.
-Men så kommer Karin og har 28 meter. -Ja!
Det er ikke ille. Grotesk. Det var mer giljotinering.
Det var litt IS-løsningen, men langt og fint.
Jeg tenkte vi kunne ta en titt på de tre L-ene.
-De tre L-ene? -Lars, Leo og løping.
Leo har ikke løpt så langt, og nå er det litt løping.
-Ja, det vil jeg se. -Ja.
Sånn. Da setter jeg den her.
Jeg tenker å stå lengst mulig unna og kaste noe på denne.
Eventuelt en plan B om å ha en tråd rundt.
Det skal jeg gjøre med en gang. Er det tråd nede?
Her, ja. Jeg skal bare ta en sånn.
Jeg ble inspirert av Trude Drevland. Jeg tenkte på cruisebåter,-
-når de velsigner båten. Så takk til Trude Drevland.
Så bare går vi så langt vi greier.
-Er vi klare? -Ja.
Nå!
-Faller den ikke ned? -Nei.
Helvete, da!
Den sitter der.
Hvis jeg gjør sånn... Det er ikke grenser for hvor langt jeg kan gå!
Faen, da. Den satt fast.
Da vet jeg!
Så er det bare å stoppe her.
Olli, nå kommer du til å bli stolt.
Her kan jeg se det. Den er borte, ja.
-Den er åpen, den. -Det var ikke så lett med det tauet.
Ok, jeg prøver nå.
Helvete! Ok.
Ok, nå orker jeg ikke mer. Helvete!
-Ett minutt og 20 sekunder. -Det greier vi fint.
-Femten igjen! -Nå!
Endelig, Lars! Alt sitter! Du skjønner oppgaven,-
-og alt funker som det skal. Fysikken og hjernen er med.
-Det var helt sinnssykt! -Der satt den!
-Lengdene da? -Skal vi se.
Leo, 33,8 meter. Skulle du ha kastet så langt som Lars var unna,-
-skulle du ha kastet langt. 147,5 meter.
-Bra. -Stor seier.
-Endelig. -Det er ikke så halvgærent.
-Så mangler vi Hani, da. -Ja, da mangler vi bare meg.
-Nå skal vi se på Hani. -Ok, jeg har en tanke.
Jeg åpner den, men ikke hele veien, så tar jeg en snor rundt,-
-og så gjør jeg siste del når jeg er langt unna.
Så nå skal jeg være lur. Jeg "failproof"-er meg selv ved...
Faen.
Ja, det smeller ofte tidligere enn man vil første gangen.
-Var det en sexvits? -Ja.
-Det var gøy, da. -Veldig gøy.
Jeg har aldri poppet en sjampanjeflaske.
Jeg brukte veldig lang tid på å måle de null meterne.
-Er det null? -Ja.
Det blir ett poeng til Hani, to til Vidar, tre til Karin,-
- fire til Leo, og fem til Lars. -Ja!
Dette er stillingen. Totalt er stillingen slik så langt.
-Oi, det er jevnt. -Oi, oi, oi.
Ja, jevnt i toppen, men nå, litt reklame. Vi ses snart.
Du tilbringer en del tid med dem. Føler du at du får god kontakt?
At dere blir gode venner og stoler på hverandre?
Det er noen jeg kjenner fra før, men generelt har vi blitt...
-Det er tillit i gjengen? -Ja, tillit og skepsis.
Hadde ikke vi en oppgave som var litt avhengig av tillit?
Ja, å stole på meg? Jo, det har vi.
-Ja. -Jeg ville ikke ha åpnet brevet.
-Hvorfor det? -Nei, det står det i brevet.
Jeg ville ikke ha åpnet brevet hvis jeg var deg.
Jeg ville ha ventet litt.
-Jeg ville ikke ha åpnet brevet. -Nei, da skal jeg ikke åpne det.
-Hvor lenge skal jeg vente? -Jeg startet den da du kom inn.
-For tiden går? -Ja.
-Jeg leser brevet, jeg. -Jeg ville ikke ha gjort det.
-Jeg vil. -Du gjør som du vil.
Jeg ville ikke ha tittet inni.
"Løft kaffekannene og hold dem over de respektive mikrobølgeovnene.
Tiden starter når du entrer rommet. Tiden stopper når du senker kannene."
Jeg må løfte dem nå.
-Holder vi dem så lenge som mulig? -Ja.
-Hvorfor åpnet du brevet? -Jeg har ikke åpnet brevet.
-Hvorfor står du sånn? -Jeg står ikke sånn.
Jo, det gjør jeg.
Ja, en litt komplisert oppgave. Oppgaven er å senke kaffekannene-
-lengst mulig tid etter at du entret rommet.
Jo lenger man venter med brevet, desto lettere er det å få en god tid.
Derfor ga jeg dere tipset om å vente med brevet.
-Ja, du sa det til dem. -Jeg gjorde det.
La oss se på Hani og Vidar.
-Og så legger jeg på Leo. -Topp.
-Jeg ville ikke ha åpnet brevet. -Jeg hører på deg.
Kan du ta mikrobølgeovnene og legge dem på gulvet?
-Nei. -Nei.
Det hadde vært behagelig.
Det var digg.
Hvis du hadde vært litt hjelpsom, hentet en krakk, eller...
-Der var den nedi. -Å ja.
Jeg angrer på at jeg ikke lyttet.
Jeg vil anbefale deg å ikke gå ut av rommet.
Nå kan du gå.
-Den var nedi. -Nei!
Jeg skulle synge Titanic-låten.
-Når ville du ha åpnet den? -Jeg ville ikke ha åpnet den nå.
Ja, vi venter, vi.
Jeg venter til du sier "nå". Ellers blir det en lang arbeidsdag.
Så får vi høre hva fagforeningen sier.
To ting som er veldig overraskende, er at du er opptatt av fagforening-
-og at det er du som hører best etter på beskjeder. Veloppdragen!
"Her skal jeg gjøre motsatt av det jeg ville gjort i det ekte liv."
-Nettopp. -Det var ikke det ekte liv?
I livet liker jeg ikke autoriteter, men her liker vi kongen.
Ja, "schmiske-schmask".
Vil du ha litt tider? Hani, fire minutter og 13 sekunder.
Vidar, ni minutter og 27 sekunder.
-Og ja, det er det så langt. -Det gjelder å høre på Olli.
Det er ikke alltid det gir det beste resultatet.
Leo er jo ikke ferdig. Se hvordan det gikk med Leo videre.
Ok.
Jeg ser det er en reset-knapp. Jeg trykker reset og åpner brevet.
Null. Start. Jeg åpner brevet.
"Løft kaffekannene og hold dem over mikrobølgeovnene.
Tiden startet da du entret rommet.
Tiden stopper når du senker kaffekannene. Du må løfte dem nå."
Fornøyd med at du stilte tilbake tiden? Da stopper jeg tiden.
Tjue sekunder.
Snakk om å ødelegge for seg selv.
Smashen lå der. Og så klarte du å rygge inn i den ulykken der.
Det er bare Gud som kan gjøre noe med tiden.
Det er bare Gud som kan redde den oppgaven for deg nå.
Men underholdende var det jo absolutt!
Du stod cirka tolv minutter før du trykket reset.
-Så det blir tjue sekunder. -Det er ikke så verst, det.
Nei, det er bedre enn null.
-Har vi sett alle, da? -Nei, vi har igjen Lars og Karin.
Jeg driter i hva du sier. Nå åpner jeg brevet!
-Olli, hva skal jeg gjøre da? -Det står i brevet.
Det går jo ikke an! Faen!
Vet du hva? Jeg åpner brevet. Unnskyld, det var hardt.
Jeg kommer meg ikke helt i gang før jeg har fått den første koppen.
Jeg har kjent deg siden videregående. Skulle trodd samtalen fløt bedre.
Hva da? Hva skal jeg gjøre da?
-Hva skal jeg gjøre? -Det står i brevet.
Du sa jeg ikke fikk åpne det. "Ikke gjør det", sa du.
-Jeg ville ikke ha åpnet det. -Jeg driter i det. Jeg åpner brevet.
"Løft kaffekannene og hold dem over mikrobølgeovnene.
-Tiden startet da du entret rommet." -Ja.
Løftet du med knærne?
Jeg kunne ha droppet å åpne brevet. Og bare gått ut igjen.
-Men det gjorde jeg ikke. -"Ciao, ciao".
Det er ikke så tungt egentlig.
-Syns du jeg er sterk? -Du sitter med kaffekannene, da.
Ja, var det feil?
Jeg gidder ikke mer. Jeg skal hjem i dag. Jeg ble for nysgjerrig.
Jeg skulle ikke ha kommet inn igjen.
Det er så kjedelig! Det er kjedelig å være smart.
-Og hva er du? -Akkurat nå er jeg smart.
Selv om det er dørgende kjedelig. Da tar vi dem nedi.
-Kan vi helle ut kaffen? -Ja, vær så god.
-Der var den nedi. -Den var ikke nedi!
-Den var nedi. -Hvilken var nedi?
-Den. Det sa "gong". -Nei, det sa ikke "gong".
Nei, jeg vil ikke hjem. Jeg vil gjerne stå litt til.
-Da kan du sitte der videre. -Olli, det var ikke et gong!
-Kos deg med å sitte der. -22 minutter bare?
Det var ikke et gong. Var det gong, eller?
-Gong, gong. -Det var gong.
-Det var et gong. -Var ikke det et gong?
-Noen i publikum som hørte gong? -Ja!
-Det var et gong. -Hørte du et gong nå?
Jeg hørte ikke noe gong. Jeg så ikke noe gong heller.
Kan du, objektivt, oppfatte deg selv som litt tverr?
-Tja, ikke så veldig. -Nei. Okidoki.
-Lars, to på én dag! -Var det riktig?
-Ja. -Ja!
-For en klassereise! -To ganger på én dag!
Det er 20 minutter siden jeg satt på gulvet med en hjelm.
-Helt på bunn! -Og hele Norge lo av meg.
Og alle bare: "Er det mulig? Hvorfor får han ikke hjelp?"
Og nå er jeg her. "Started from the bottom, now we're here!"
-Vil du ha tidene? -Ja. Nyt det nå.
Vi har sett Lars, men jeg kan minne dere på det.
Vidar ledet, før disse, med ni minutter og 27 sekunder.
Karin står og står. 23 minutter og 21 sekunder. Andreplass.
Lars, én time og 51 minutter. Fem poeng.
På tide med en pause. Vi ser litt på reklame.
Ja, er det én ting jeg er opptatt av, så er det å strebe etter forbedring.
-Tror du det samme gjelder gjengen? -Vi lagde en forbedringsoppgave.
Vi gjorde jo det. Vi kan ta en liten titt.
"Gjør noe..." Skal jeg lese? Fy faen.
Jeg kan ikke rape engang. Det kom bare... Farris.
"Gjør noe bedre."
-"Beste forbedring vinner." -"Du har 20 minutter fra nå."
-"Gjør noe bedre"? Hva som helst? -Skal jeg først gjøre noe dårlig?
Ja. Eller nei.
Dette syns jeg var vanskelig.
Det er jo så mange ting i verden som er vanskelig,-
- så det er mye man kan forbedre. -Veldig mye!
-Hvem vil du starte med? -Vi kan begynne med Karin.
Dette var en veldig dårlig inngang.
Så jeg kan komme inn med en fin inngang.
Full av energi, veldig blid... Jeg skal gjøre deg litt bedre.
Du kan være litt søtere, litt mer imøtekommende,-
-og gi meg en klem når jeg kommer.
Hør, hør. Ta vel imot Karin!
-Velkommen! -Hei.
Så godt å se deg. Jeg har med denne til deg.
Så koselig. Sett deg ned.
Jeg har gledet meg utrolig mye til denne oppgaven i hele dag!
-Nå drar vi på byen! -Herlig!
-Ha det! -Ha det!
Ja ja, det var det du ville forbedre. Du ville forbedre deg selv.
-Hvem vil du se nå da? -Nå kan vi se Vidar.
Ja, hvorfor ikke?
Jeg tenkte at jeg skulle ankomme på fire hjul til eiendommen,-
-parkere penest mulig, og så gjøre det mye bedre.
Velkommen til arbeid.
-Aldri sett deg så kul, Vidar! -Ikke jeg heller.
-Både tøff og myk på samme gang. -Mye greier.
Det kysset var det mykeste kysset jeg har vært borti.
-Fantastisk tilleggsinfo. -Og overraskende på meg.
-Det var det, ja? Men det var flott. -Det var koselig. Hvem vil du se nå?
Man får ikke mindre lyst til å se menn av det klippet der.
-Hvor mange menn har vi igjen? -To.
-Lars og Leo. -Se begge mennene.
Å gjøre deg bedre, Olli, er noe jeg har tenkt på helt siden barndommen.
Slapp av, søster Lars er til stede, og vi skal gjøre deg bedre.
De rørene tok jeg bare med. Det var helt intuitivt.
Tarmskylling skulle være bra eller ikke bra. Jeg husker ikke.
Jeg tok med rør, så får vi ta en vurdering underveis.
Da starter jeg med steg én i forbedringsplanen.
Mer avslappet. Mindre spenninger.
...med en rulle.
Hvordan gjør man dette, da? Hold meg her.
Ta tak, da!
Fra en gammel kjedelig fontene...
Jeg fant en norsk-spansk ordbok.
Vi kan starte med "gigant". Hva er det på spansk, Olli?
-"Gigante". -"Gigante".
Når du kommer hjem til din kjære, tar du av deg klærne og sier:
"Por favor, el amor, gigante." Veldig bra, Olli.
Denne her kan limes bedre. Den veien. Litt bedre balanse.
Den kan bare chille oppi miksen her.
Nice.
Jeg har forbedret eiendommen, for jeg har forbedret hagen.
Ok, Olli.
Musklene dine er mer avslappede, og så kan du flytende spansk.
Por favor.
Det du driver med, Leo, er på grensen mellom forbedring og hærverk.
-Skal vi se på Hanis? -Vi kan se på Hanis, ja.
Ok. La meg tenke. Det er én oppgave jeg har tenkt på-
-som jeg har lyst til å gjøre bedre. Kan jeg gjøre det?
-Stod det at du ikke kan gjøre det? -Nei.
Nice. Ok.
Den når du ber oss ikke lese brevet og det er noen kaffekanner.
Og så vil jeg faktisk ikke lese brevet ditt.
-Hei. -Hallo, Olli.
-Jeg anbefaler ikke å åpne brevet. -Den er grei. Ha det.
-Så jeg får ikke den? -Der er du lur!
Deilig! Ja, nå...
Ikke dumt i det hele tatt! Nå skinner du, Hani!
-Comebacket har startet! -Jeg ble glad langt inn i sjelen.
-Megaintelligent tenkt. -Jeg får tårer i øynene.
Og ikke bare... Dette syns jeg var fantastisk!
Ikke bare vinner oppgaven soleklart,-
-men du har også forbedret en tidligere oppgave.
Man må vel strengt tatt gå tilbake...
Jeg sa... Jeg hadde en magefølelse!
Jeg sa sånn: "Sikker på at det er riktig?"
Det var en magefølelse, og den skal vi få ut nå.
Synd det ikke er den vi skal gi poeng.
Stillingen fra forrige oppgave. Vi må få Hani opp på... Sånn, ja.
-Ja, for Hani... Ja, applaus! -Takk.
Og den oppgaven slutter idet du tar ned en kaffekanne,-
-som du ennå ikke har gjort, men det kan du gjøre når som helst.
Du har uansett holdt lenger enn én time og 50,-
-som var imponerende, Lars.
Det er sinnssykt at Hani og jeg er så smarte og ligger sist.
-Dette gjør oss alle godt. -Dette var helt magisk.
-Ja, klar for å gi poeng? -Absolutt. Vi begynner med Leo.
Soleklart ett poeng. Dessverre.
Og så tror jeg vi skal ta Lars. To poeng for den.
Tre poeng til Karin.
Fire til Vidar, og fem, Hani. Magisk!
Og totalt så langt i dag er stillingen dette.
Det er kjempejevnt, men du kan ta det, Lars. Opp på scenen!
Ja, vi har kommet til siste oppgave. Foran dere ser dere en startlinje-
-og kasser som er tilpasset størrelsen deres.
Dere kan sette dere i den.
Oppi kassene er det en teip. Fest den ved startstreken.
Oppgaven er å lime den lengste sammenhengende teipen på gulvet.
Teipene kan ikke krysse hverandres eller egen teip,-
-og skulle den ryke, kan dere gå helt tilbake og begynne på nytt,-
-men da kanselleres teipen som allerede har røket.
Dere får ett minutt fra og med... nå.
-Satan! -Se her, ja.
-Hvordan syns du selv det går, Lars? -Faen, da må jeg begynne på nytt.
-Hvor lang tid er det igjen? -Du har brukt 20 sekunder.
-Vidar, koser du deg? -Ja da.
Nei!
Må jeg begynne på nytt nå?
-Det velger du selv. -Hva?
Nei, jeg er fornøyd.
-Femten sekunder igjen. -Jeg er fornøyd.
-Hvordan går det, Vidar? -Ja, altså...
-Hani, du holder på baki der, du. -Ja.
-Fem sekunder igjen. -Kom igjen, Lars.
Tre, to, én...
Der er tiden ute.
Dere kan gå ut av boksene, så tar vi poengsummene der nede.
-Ja, det var gøy. -Ikke overraskende hvem som kom sist.
-Hvordan går det an? -Nå var det null meter. Ett poeng.
Leo, fire og en halv meter. To poeng.
Hani, seks og en halv meter. Tre poeng.
Det er så nærme Karin. Sju meter. Fire poeng.
Vidar, fem poeng. 9,9 meter. Godt jobbet.
Det er stillingen nå, og totalt i programmet så langt,-
-og hvem som vinner... -Oi, oi, oi!
Nok en seier til Vidar Magnussen.
Gå opp og finn deg tingene som får meg til å si "du store alpakka".
Det tetter seg til i kampen om bysten.
Vidar har nok en gang tatt ledelsen. Sånn ser det ut. Takk for nå. Vi ses.
Tekst: Iyuno