Og der vi i gang med finalen av sesong 9 av Kongen befaler !
Det er jevnt i bunnen, ikke like jevnt i toppen, men alt kan skje.
I dag skal vi kåre en vinner, som blir eieren av det fineste som fins.
Nesten trist å skille seg av med den, men sånn er livet.
Det er en byste i gull av meg.
En som er like trist for at sesongen snart er ferdig, er Olli Wermskog!
Og deltakerne som har sommerfugler i magen og stjerner i øynene,
-er Petter Schjerven. -Midt i.
-Ingar Helge Gimle. -Kanttreff høyre.
-Ingrid Gjessing Linhave. -Midt i.
-Nora Svenningsen. -Grov bom.
-Og Jonis Josef! -Kanttreff høyre.
Petter, hvordan vil du verdsette denne bysten,
for eksempel i forhold til 30 par treski og noen spisepinner?
Den er lei. Jeg er usikker.
Treski er jo fint. 30 par? Hvor gamle?
-Fra 50-tallet og bakover. -Da er jeg virkelig usikker.
Spørs om ikke det blir treski og spisepinner, altså.
Hvis det er begge deler, er det greit.
Du har jo et visst napp i denne. Du kan ende opp med den hjemme.
Jeg må tenke litt på det. Og vi har jo et helt program foran oss, så...
Alt kan skje. Nesten alt kan skje.
Ingrid, er dette starten på en helt ny Ingrid?
Vi har sett mye ny Ingrid i dette programmet.
Er dette noe du tar med deg til Kvelden før kvelden og Nitimen ?
-Det hadde vært veldig spennende. -Det hadde det!
"Ja, hvordan går det med svoren? Den er ikke sprø, nei..."
-Sånn. -Nå skal jeg endelig begynne å se på.
Vi må i gang med programmet.
Det er klart for sesongens aller siste premieoppgave.
Og i dag har vi valgt å avslutte med en liten godbit.
Ja, deltakerne skal ta med seg noe som vekker oppmerksomhet.
Og den deltakeren som vekker mest oppmerksomhet,
stikker av med fem poeng.
Hvor skal vi begynne? Jeg har lyst til å begynne med deg, Jonis.
Det som er greia... Jeg har med noe her som...
Veldig forsiktig inngang!
Jeg har med en ting, men det krever...
Det er veldig overraskende hvis du kjenner til en somalisk subkultur
eller har somaliske venner, for under her, har jeg rett og slett
en dressjakke som passer helt perfekt.
-Så det er mulig, ja! -Det er mulig.
-For de pleier å være litt store. -De pleier å være enorme!
-Reis deg opp. Få se. -Råstilig.
Den passer helt perfekt.
Meget pen mann.
-Jøss. -Det er nydelig.
Deilig å se at det faktisk er mulig. At de er store bare på trass.
Jeg er litt spent på... Hva holder du på med, Nora?
Hva har du med som vekker oppmerksomhet?
Dette er noe jeg har fått oppmerksomhet for hele livet.
-Mest i barndommen. -Ok?
Oi!
Nei...
Det er dirndl-antrekk?
Nå må du holde kjeft.
Bravo!
Hørte jo at du kan det også.
Det er kanskje det verste jeg har gjort i hele mitt liv.
-Nå? -Ja.
Det er jo ikke det kuleste man driver med.
Jeg tror ikke det blir noe massetrafikk hjem til meg i 2024.
Kan være fint å ha et ekstra bein å stå på.
Ja, iallfall når den ikke funker.
Da har du jodlinga å falle tilbake på.
Jeg vinner Paralympics hvis beinet også ryker.
Men du kunne jo teknikken. Du har jodla mye, liksom?
Jeg fikk masse oppmerksomhet på barneskolen. Jeg jodla,
og venninna mi tok sånn feledans.
Vi kom fra Heistad. Det var ikke så mye å gjøre der.
Og der står jodlinga sentralt? Et eget jodlesamfunn i Heistad.
Jeg visste det var mye frikirker, men ikke jodling.
-Jeg er vel den eneste i den klubben. -Du er det?
Nå har vi blitt godt kjent.
Var det bare jeg som trodde Nora skulle være naken under der?
Jeg begynte å få nerver jeg også.
Bra levert. Petter, hva har du?
Jeg tenkte jeg skulle gjøre noe som...
-Vise noe som få har sett. -Som få har sett, ja.
Det er meg selv uten skjegg.
Oi!
-Så pen, da. -Der er du.
-Kjekk type. -Veldig pen gutt, da.
Pen gutt, ja. Eller pen bussjåfør, egentlig.
Dette er meg som bussjåfør, ja. Jeg kjørte buss i sju år.
For du har lappen på buss? Blant annet.
Jeg hadde til og med noe så fancy som fem kroner i timen i leddbusstillegg.
-Hvis du kjørte leddbuss... -Fem kroner i timen ekstra.
-Da sto det på lønnsslippen... -Hvorfor det?
Det er litt flere folk og vanskeligere å kjøre.
-Du tjener mer jo lenger bussen er. -Ja, absolutt.
Det irriterende er at du alltid nailer Kongen befaler ,
og vanligvis når folk viser bilder av seg selv uten skjegg,
er de jævlig stygge. Du er jo dritpen!
Vi skal i rettferdighetens navn si at det er noen år siden.
Ingen, ikke du engang, vet om du ser sånn ut lenger.
-Jeg tør ikke å prøve det! -Nei, det må du ikke finne på.
Du lever på det bildet der.
Ingrid?
Ja, jeg har med noe som gjør meg så irritert.
-Det er vi glade for. -Det er...
...folk som: "Nei, det holder ikke å gå på treningssenter."
"Holder ikke å stappe pulken full. Holder ikke med 70-literssekk."
"Nei, kan ikke gå Nordmarka på tvers."
"Jeg skal gå til Sydpolen!"
Å, Gud, jeg blir gæren!
Og de er jo rundt oss overalt. En gjeng med idioter!
Å gå til Sydpolen må de gjerne gjøre,
men de skal trene i full offentlighet med de jævla bildekkene.
-Et jævla bildekk. Akkurat det. -Jeg skjønner deg godt.
-Og de er synlige. -Sier du fra hvis du ser en?
Jeg tror antakelig at jeg sier fra inni meg.
Du har sagt fra nå.
Du vet at Nora er verdensmester i den sporten?
Du går jo ikke rundt Sognsvann med bildekk først?
Man må sikkert trene på det, men jeg gjorde ikke det,
for jeg er skikkelig ålreit.
-Ingar, hva har du? -Det blir som å hoppe etter Wirkola.
Jeg har tatt med et smykke som jeg kjøpte på Menorca i Spania.
Jeg vanka mye i Spania på 70-tallet.
Vi dro ofte på diskotek, men da jeg hadde med Hilde i fjor...
Hun skulle ikke på diskotek. Hun ville gjerne kjøpe en duk.
Vi så en butikk som solgte duker, så vi gikk inn.
Så var det en italiensk dame som sa at hun var kunstner også.
Hun solgte ikke bare duker, men også selvkomponerte smykker.
Med biler og Spider-Man og litt av hvert.
Så sa jeg at jeg var en skuespiller fra Norge, og så var vi i gang.
Før jeg gikk ut hadde jeg kjøpt dette til 5000 kroner.
-Hva gjør man ikke... -Det vekker en viss oppmerksomhet.
Sterke ting. Det er livet selv som kommer over en, på en måte.
Det er den sjukeste måten å bli scamma på. Det er jo...
Men Ingar, jeg tror at hvis du hadde begynt å snakke med folk,
kunne de solgt deg hva som helst. Det ser vi jo nå.
Men hun sa hun var en stor kunstner. Og dette skulle bringe meg lykke.
Jeg bruker det av og til, når jeg føler meg litt nede.
-Så du har hatt det på deg? -Ikke offentlig, bare hjemme.
-Hvordan har det gått med lykken? -Lykken er meg bi hele tiden.
Jeg har et godt liv.
Det ser ut som du er Norges mest skrullete ordfører.
Ser ut som du er ordfører på Nesodden.
Hvordan skal du klare å dele ut poeng her?
Ja, hvordan? Det er så nært for mange.
Ingen skal få én.
Jeg begynner med alle på to.
For det er ingen som fortjener laveste score på denne.
-Nei, det er det ikke. -Det er det ikke.
Du får nok bare to poeng for skjegget ditt.
Jeg fikk ikke så mye oppmerksomhet.
Du får to for bildekket òg. Det er så mye offervilje andre steder her.
Jeg vet. Og jeg er ikke så irritert heller.
-De får bare drive på. -Du har andre ting å tenke på.
Du har svart på irritert-oppgaven, du.
Det blir... Dressjakka skal få tre.
Jodlinga får fire, og så skal det smykket der...
Kanskje vi skal vise en oppgave med en gjenstand
-som fins i alle norske hjem, Olli? -Ja, har du noe forslag?
Jeg tenkte på gullmynter. Eller kanskje en kiste med gullmynter.
Har du andre forslag, for det har vi ikke.
-Dorull? -En oppgave med dorull? Det har vi.
Vi ser på den.
Kanskje det er noen her?
Hei. Der er gutten. Jeg fikk beskjed om å gå inn på do.
Sjelden jeg er på do med en så voksen kar, men...
Her, ja... Her er vi.
-Ingenting er som to menn på do. -Nei, det er det ikke...
Du skal tisse, eller?
Å!
"Dra dopapir fra dorullen så langt du klarer.
Hvis papiret ryker, er oppgaven over."
"Den som kommer lengst med sin uavbrutte dorull, vinner."
"Du har 75 sekunder. Tiden starter nå."
-Denne, altså? -Ja.
Ja, dette er jo et veldig kjent dilemma.
Ja, deltakerne skal dra dopapiret så langt unna dorullholderen som mulig.
-Skal vi ta en titt? -Alle sammen samtidig?
Ja, kan vi ikke det?
-75 sekunder bare, ja. -Tiden starter nå.
Fy søren.
Jeg prøver å dra ut så mye som mulig. Og så skal vi komme oss av gårde?
Ja, hva sto det i brevet?
Jeg tenker at hvis jeg begynner å gjøre litt sånn...
Tiden starter nå!
Jeg må jo få den av, da.
Det er sånn duste-dorull!
Nå kan jeg begynne å gå.
Ingen dum strategi dette!
Tiden er ute om fem, fire, tre, to, én, der!
-Hit kom jeg. -Dit kom du, ja.
Nei, der undervurderte jeg meg selv. Jeg burde tatt den mye lenger.
Sånn.
Der var tiden ute.
I helsike, da. Det er sånn møkka-dorull.
I alle dager, da!
Helvete!
Duste-dorull!
-Se der, da. Det er dritfint. -Og stopp.
-Der var tiden ute. Se der, ja. -Greit. Glad i deg, bro.
-Nei! -Der stopper vi tida.
Filler'n. Jeg hadde planer om å komme ned trappa iallfall.
Jævla dorull...
-Jeg må jo bare gjøre noe. -Sånn, der var tiden ute.
Kan jeg gjette, Ingrid, at du har sendt en sint mail
til produsenten av dorullen og kalt den en "duste-dorull"?
Jeg har faktisk sendt ganske mange klagebrev.
Men dette er irriterende.
Det var jo en duste-dorull. Du ser at jeg fikk duste-dorullen.
-Den var ikke planta, altså. -Nei, men...
For det var dorullen det var noe gærent med?
Men Jonis, tatt av vinden. Veldig flott bilde.
Ganske smart også, tror jeg.
Vinden blåser, og naturkreftene er på laget mitt og...
Nå er selvtilliten tilbake!
Det er jo først og fremst lek og moro vi driver med her.
Lek og moro. Noen taper, noen vinner.
Men du undervurderte deg selv litt, Nora?
-Ja, det var jo så lett oppgave. -Du var ydmyk da du møtte dorullen.
Ja, jeg vet ikke hvorfor den setningen plumpa ut.
Jeg hadde vel driti på meg og flasha titsene før på dagen.
Du hadde gått i deg selv på feil tidspunkt.
-Ingar, det var veldig synd, da. -Ja. Den røyk.
-Sto du på den? -Jeg gjorde sikkert det.
-Jeg er ikke noe praktisk. -Men sisteplass blir det ikke.
-Ikke? -Du har ikke glemt Ingrid allerede?
Det er gøy at du er så...
Du legger andres fiaskoer veldig tidlig bak deg.
-Vil du ha litt lengder? -Gjerne det.
Ingrid, det ble 40 centimeter.
Ja.
Det er nederst. Ingar, 6 meter og 15 centimeter.
Det er veldig jevnt mellom Jonis og Nora. Kun 20 centimeter skiller.
Men Jonis, 18,1, Nora, 18,3.
Og Petter, 29,4.
Da er stillingen sånn.
Og totalt i dag etter to oppgaver... Se her.
Det er veldig jevnt, men Ingrid, du må ta deg sammen.
-Ja. -Du ligger allerede litt bak her.
Men jevnt blant dere andre.
Mange poeng å kjempe om ennå. Vi skal ta en liten reklamepause.
Det er jo mye fjas og surr i dette programmet.
Nå er det på tide med en oppgave hvor strategi,
kløkt og eleganse er i fokus. Det har vi vel?
-Jeg kan gi deg to av tre. -Jeg er fornøyd med to av tre.
-Hei. -Hei.
"Spis dobbelt så mange marshmallows som den som spiser færrest."
"Den som har spist nærmest dobbelt så mange
som den som har spist færrest, vinner."
"Siste marshmallow må entre munnen innen åtte minutter.
Tiden starter nå."
Så nå må man begynne å spekulere.
Da vil jo ingen spise veldig lite... Nei, hvordan er det igjen?
Jeg er veldig dårlig på sånn...
Når man skal tenke lag,
for her vil jo alle spise mer enn den som har spist minst.
Hva vil folk her, da?
Kan jeg først få gi honnør til tenke- trynet ditt? Kanskje Norges beste.
Det er for få sånne tryner på avisforsider.
Det er sånn vi ser ut i virkeligheten.
I hvert fall noen, si!
Marshmallows, godteriets sjakk. Kanskje du overtenker litt?
Jeg har en tendens til det.
Spennende å se om tenkingen gir avkastning.
Man skal altså spise dobbelt så mye som den som spiser minst,
så det er umulig å vite hva som er riktig.
Heldigvis har vi med oss en gjeng med spesielt begavede personer.
Heldigvis. Vi kjører hele gjengen samtidig.
Dette syns jeg er... Jeg kunne aldri klart å være Arne Treholt.
Å leve med sånne lag av sannhet.
Jeg mener det. For nå må jeg forholde meg til "om og hvis".
Hæ? Hvem er det som gidder å spise lite her?
Ingen spiser én,
for dobbelt av én... Eller, dobbelt av én fins. Det er to.
Kanskje det lureste er å ikke tenke, men bare dytte i seg.
Jonis har allerede skjønt oppgaven.
Én. To. Ferdig.
Petter har i hvert fall skjønt den.
Spiser jeg seks, spiser jeg dobbelt så mye som tre.
Har noen tenkt som meg, men tar fire, er jeg nærmest. Jeg tar seks.
Og så står Ingar og jeg nå med teksten, tipper jeg.
Hva er dobbelt av...
Hvis det er en som ikke spiser noen, da.
Hva er dobbelt så mange som null? Det er null det òg.
-Hvor mye tid har gått? -To minutter.
Å nei! Det er derfor man skal begynne å spise.
Kan ikke spise alt på slutten. Nå bare tar jeg noen på rappen.
Jeg går for null. Null i annen er null.
Null pluss null er også null. Jeg går for det, folkens. Zero.
Den som spiser færrest, er åtte. Da skal jeg ha 16 i munnen.
Skal hun ikke spise dem?
Jeg tror det er resultatet. Sju.
Det har gått 4,40, og jeg har notert meg null.
Hæ?
De skal tygges og svelges.
Jeg går for...så mye som mulig.
-Jeg tror dette er bra, jeg. -Tida er ute.
Tiden er ute om ti sekunder.
Fem, fire, tre, to, én, der.
Hvilket program er du med på?
Jeg tenkte at jeg bare måtte gjøre det på vegne av noen.
Det føltes så riktig, liksom.
-Ha det. -Ha det.
Ingrid, du sa at du gjorde det på vegne av noen?
Var det veldedighet, liksom?
Det var som om jeg kjempet for landet eller... Jeg vet ikke.
Men jeg skjønner fortsatt ikke oppgaven, fordi...
-Måtte vi svelge? -Ja.
Du spiste jo noen før du gjorde det der også.
-Hvorfor gjorde jeg det? -Det er det ingen som vet.
-Imponere deg, og... -Imponere meg?
-Jeg trodde jeg skulle bli kvalt. -Det trodde jeg òg.
-Du kjempet for landet! -Og for å imponere meg.
Du ville imponere Olli ved å vise hvor mye du kan dytte inni munnen?
-Det er mye som ikke henger på greip. -Hvorfor gjorde du det, da?
Jeg trodde det var Chubby bunny-challenge.
Jeg sa "chubby bunny" etter hver, så fant jeg ut at jeg måtte svelge.
Jonis, Ingrid mener at du har skjønt oppgaven. Har du det?
Jeg har jo, ut fra alle parametere, skjønt oppgaven.
Laveste dobling er jo to.
Du spiser to marshmallows når oppgaven går ut på
å spise dobbelt så mange som den som har spist minst.
Og dobbelt av null er ikke... Jeg kunne også spist null,
men jeg tenker det laveste noen har spist er én, så jeg spiste to.
Da må den som har spist én tenkt at noen har spist en halv.
Ja, men jeg har tatt utgangspunkt i at jeg er hjerneskada.
Ingar, du spiste null. Det skal sies at med metoden din,
sparer du deg for å høres dum ut,
og du sparer deg for å se sånn ut.
Godt jobba, det!
Skal vi ta noen poeng?
Petter, du spiste seks. Det samme gjorde du, Ingrid.
før du begynte å stappe.
Nora, du spiste fem.
Siden null er det beste, kommer de som har spist flest dårligst ut.
De som har spist minst, kommer best ut.
-Da var du ikke så dum, Jonis. -Det er det jeg prøver å si.
Så Petter og Ingrid, dere deler sisteplassen.
så følger Nora og Jonis, mens Ingar får fem poeng.
Det har jo vært veldig mye stress for dere deltakere nå.
Over lang tid. Nå syns jeg dere skal få en oppgave
der det er om å gjøre å gjøre minst mulig.
Minst mulig anstrengelse. Det skal vi til med nå.
-Her kommer den. Vil du trykke? -Nei.
Du sitter og koser deg?
Det fins en statue av meg i et sånt springvann.
-Hvor da? -På Toten. På en svær bondegård.
Dette minner meg om alle barnebursdager fra jeg var 10-16.
"Fjern ballene fra badekaret med minst mulig innsats."
"Oppgaven begynner om 20 minutter. Tiden starter nå."
Der er tiden i gang.
Veldig rar oppgave.
Hvis den starter om 20 minutter, kan den ikke starte nå?
"Oppgaven begynner om 20 minutter, og tiden starter nå?"
Hva er det du vil? Det er alltid dette syke greiene her.
Ok, vi teller ned til det begynner,
så jeg kan legge inn masse innsats nå?
Du har skjønt det, Ingrid!
Det er hue på denne jenta, si! Ja, det er riktig, det.
Man kan altså gjøre en stor innsats i den forberedende fasen,
men når løsningen skal gjennomføres,
skal badekaret tømmes med minst mulig innsats.
Vi får sette i gang, selv om jeg er nysgjerrig på den statuen på Toten.
Men vi har ikke noe valg, dessverre. Vi må videre.
Vi ser på Jonis og Ingar.
Sånn. Nå er vi her. Ikke beveg deg, ball.
Nei!
Ja... Ok.
Oppgaven begynner ikke før om 20 minutter, men tiden starter nå.
Da har jeg 20 minutter på meg. Da kan jeg jo bare ta ut alle...
Da tar jeg ut ballene nå.
Det var gøy.
Kan jeg få bilnøkkelen til den grå bilen?
Så jeg kan ta en telefon til mora mi og ikke følge med.
Et badekar.
Da gjør vi bare sånn.
-Sånn. -13 minutter igjen.
13 minutter på dette vidunderlige stedet er ikke så lenge.
Det er veldig pent her.
Er det en hengebjørk. Nei, det er noe annet. Er det en pil?
Hvem kom først? Treet eller flaggstanga?
-20 minutter har gått. -Da begynner oppgaven.
Da gjør jeg følgende, Olli. Jeg går ned, tar den ene ballen...
Adios!
Oppgaven løst, med minst mulig innsats.
På gjensyn!
Se på ham!
Det var ikke bra. Jeg må ta litt fart.
Jeg var ikke heldig. Null stress. Jeg kjører bare videre inn i hagen.
Hei, hvordan går det med deg? Har du det bra?
Jeg har det også bra. Ok, elsker deg.
Det er finalenerver. Vi trenger en liten pause,
og så er vi klare for avslutningen.
Jeg må si det, dere skravler så mye begge to her.
50 prosent av innsatsen er jo skravling!
Det er kanskje bare meg, men å snakke med mora si mens du skal rygge...
Hadde du ikke snakket med henne, kunne det gått bra,
men å snakke med mora si samtidig, drar opp innsatsen noe voldsomt.
Jeg elsker mora mi, og jeg elsker å snakke med henne.
-Det koster meg ingenting. -Det skulle hun likt å høre.
Koster deg ikke en kalori å snakke med henne!
Ingar, du løfter den ene ballen enkelt og elegant ut.
Veldig lav innsats, på et vis, til å være en så liten jobb.
Men i tillegg til å skravle, blir det en litt større operasjon.
-Jeg skravler mye. -Du bruker mye energi på det.
Det koster meg mindre å skravle enn å ikke skravle.
-Ja. -Er du ikke enig i det?
For deg er det kanskje vanskeligere å være stille.
Det er sant, men vi kan ikke ta individet inn i dette.
Hvordan vurderer du dette sett utenfra?
Jeg forholder meg til et tverrsnitt.
Utenfra sett... Jeg føler at Ingar har den laveste innsatsen så langt.
Det var litt mer effort hos Jonis. Men det er ikke ferdig.
-Det er mange igjen. -Skal vi bare gå videre?
Mange lurer nok på om det kan gjøres med enda mindre innsats.
-Kan det det? -Ja, det kan det.
Det er jo ingen kjempeinnsats å velte det utover.
Å, vannslange! Så slapper jeg av med deg
i en stol, uten å gjøre en innsats. Vannet kommer,
og de bare flyter ut. Det er jo genialt!
Hvis jeg nå flytter det litt ned her...
-Olli, er du klar? -Jeg er klar!
-Se da! Nå skjer det! -Det er som popkorn.
Jeg blir nesten rørt av meg selv.
Fire, tre, to, én, og der er oppgaven i gang.
Nå skal bare naturen gjøres sin jobb, altså.
Se der! Nå kommer de!
Oi.
-Du koser deg nå? -Jeg gjør det.
Det er jo en bra løsning, men veldig kjedelig. Det må jeg si.
Nå begynner jeg.
Guri. Jeg tar det uten hender. Det gidder jeg ikke.
Flippe hele. Det er liksom så...
Dette er en fin tidtrøyte, syns jeg.
Der, vet du! Der var det tømt som rakkeren!
Det gikk helt usannsynlig treigt!
Det har gått nesten 18 minutter.
Olli, det er ikke så mye innsats hvis jeg bare gjør sånn.
Se nå. Jeg bruker ikke noe energi.
Jeg bare koser meg.
-Ha det. -Ha det.
Ingrid, du la opp til en ganske voldsom tålmodighetsprøve her.
Og tålmodighet varer bare en viss stund.
Jeg bruker jo litt energi når jeg blir irritert,
og det kan jeg ikke kamuflere overfor deg.
Det begynner jo å boble innvendig etter hvert.
-Hvorfor gjorde jeg ikke som Petter? -Det var ganske likt, men...
-Men du fullfører alltid perfekt! -Han er smart.
For du gjorde bare denne bevegelsen for å få det til å funke.
Kunne du brukt enda færre fingre?
-At jeg... -At du bare hadde dette, kanskje.
-Det kunne jeg. -Sjef, sjef!
Hva minst effort. Å gjøre sånn eller å gjøre sånn?
Og sånn.
Og rygging frem og tilbake.
Du får ikke på den, altså.
Nå har Ingrid lært en del om måten du... Har du lært noe av henne?
Jeg kunne lagt litt aggresjon i det, bare for moro skyld, men...
Det var ikke nødvendig.
Nora, hva gjorde egentlig du de første 20 minuttene?
Min taktikk var å ha dårlig innstilling til oppgaven.
Det funka. Du løftet jo badekaret tre ganger.
-Jeg ville kalt det trening. -Da er vi to forskjellige, altså.
Du la mye innsats i det, men du kommer ikke til å vinne.
Nei, men jeg skal ha for at jeg er fra Heistad.
Du skal ha for at du er fra Porsgrunn. Det skal du ha for.
Det er jo fem deltakere, ett badekar og en god del innsats,
men hvem har gjort mest og hvem har gjort minst?
-Altså innsatsen. -Jeg må sette deg nederst, Ingrid.
Når du bruker så mye energi...
Jeg er helt enig. Det var så kjedelig òg, vet du.
-Vi satt der lenge. -Det var verdt å tape.
Nora, du kom på nest siste.
-Jonis, du får tre poeng. -Hvis du sier det, så.
Begynner å bli litt trassig nå på slutten. Har gått så fint så langt.
Det er ikke så mye å lure på. Ingar får fire, og Petter får fem poeng.
Da ser vi på stillingen, og totalt i dag...
Ingar, du leder altså før den aller siste oppgaven.
Det er ganske tett i toppen, og så har vi Ingrid.
Det er spennende. Nå er det klart for den aller siste oppgaven
i denne sesongen, og det er studiooppgaven foran publikum.
Kjære venner, opp på scenen.
Vi har kommet til den aller siste oppgaven i sesong 9,
og vi skal gjenta suksessen fra i fjor.
Vi har plassert deltakerne i esker. Hvordan går det med dere der inne?
-Bra! -Bra!
-Går det bra, Jonis? -Ja.
Er bare redd for at stolen min er en katapult.
Det er den ikke. Oppgaven går ut på følgende.
Det er om å gjøre å sprette opp av sin eske eller boks nest sist.
Gjør du det nest sist, får du fem poeng.
Personen rett før får fire poeng, og sånn går det ned til to poeng.
Men er du den aller siste som spretter opp, får du null poeng.
-Skjønte du det, Ingar? -Ja.
Bra. Og når dere spretter opp, tar dere armene ut til siden
og roper "ta-da".
-Ta-da! -Nei, ikke nå.
-Dere kan øve, da. Få høre. -Ta-da!
-Ta-da!
Artig. Uansett, jeg kommer straks til å telle ned
fra tre til null. Så skal dere ta på dere øreklokker,
og så er oppgaven i gang.
Da teller jeg ned. Tre, to, én, null.
Se her, ja.
Er det noen av dere som hører meg?
Bra. De har jo på den...
Kul låt, altså.
De har musikk på øret.
Så de ikke kan høre hverandre.
Dette er god TV.
-Ta-da! -Ta-da!
Ta-da!
Ja... Da er det bare å vente.
På null-poengeren.
Sesongen er egentlig over nå, men det er dette vi venter på?
-Skal vi gå ned? -Hun tror hun skal vinne.
-Skal vi gå ned? -Vi går ned.
Én går ned, så hun tror at hun vinner.
Ta-da!
Hæ?
Dessverre, Ingrid.
-Nora lurte deg. -Jeg tapte.
Ja, du tapte.
Vi går ned på plassene og ser hvem som vinner hele sesongen.
Jaha!
Ja da. Det var jo like spennende som sist, Olli.
-Det var det. -Du har vel en oversikt.
Ja, og man har jo sett det. Ingrid, du ble lurt.
Jeg fikk ikke med meg noe. Jeg slappet sånn av.
Endelig kunne du ta pause.
Men pausen ga deg null poeng, for du kom opp aller sist.
Men Jonis får to poeng, Ingar får tre,
Petter får fire, og Nora får fem poeng i den siste oppgaven.
Så skal vi se totalt. Eller først denne.
Da skal vi se hvem som er vinner av dagens program.
Hvem er det? Det er faktisk Ingar!
Gratulerer så mye med seieren.
Masse flotte objekter her som vekker oppmerksomhet.
I dag var du god, men bli sittende,
for nå er det på tide at vi kårer sammenlagtvinneren for hele sesong 9.
Olli, plystrevirvel.
Wow.
Fantastisk. Vi skal se på vinneren av serien totalt. Det er...
Petter Schjerven!
Hent premien. En byste i gull av meg.
-Vær så god. -Takk skal du ha.
Den er deg vel unt.
Tusen takk til dere som har sett på denne sesongen av Kongen befaler.
Håper dere har kost dere like mye som meg.
Takk for nå! Vi ses igjen! Til høsten blir det mer!
Tekst: Espen Remseth Hovelsen LinQ Media Group