Det er finaletid her i Drammens Teater,
og som vi har kost oss de ni siste ukene.
En vakker vårbukett av deltagere har holdt sammen i tykt og tynt.
Løst oppgaver etter beste evne. Eller, evne.
I dag skal deltageren med flest poeng kåres til vinner.
Jeg gleder meg, og det gjør vel du også, Olli Wermskog.
Ja.
I dag er det veldig spennende. Det er finale.
Mange poeng skal deles ut. Ingenting er avgjort.
Det stemmer. Nå skal vi ta en titt på premien til vinneren
av denne sesongen. Noe jeg gruer meg til å skilles ad ved,
men slik er reglene i dette programmet. En byste i gull av meg.
Der var den på plass. Og også på plass,
klare til å kjempe til siste åndedrag med sine oppsparte krefter:
Snorre Monsson.
Amalie Stuve.
Anne Marit Jacobsen.
Abu Hussain.
Og Alex Rosén.
Skal jeg flytte bysten på plass for deg?
Ja, du får bare gjøre det, da. Flytt den på plass,
så skal jeg ta meg av småpraten.
Det har vi ikke sett før, Atle, at du faktisk er litt skalla bak.
-Ja! -Det er en feilproduksjon.
Sånn. Der har vi deg.
Snorre, du står med én fot nærmest over målstreken,
men Amalie og Abu puster deg godt i nakken.
Det er fem poeng fra første og tredje plass.
Hva tenker du, Monsson?
Jeg tenker at det kommer an på poengene jeg får i dette programmet.
Du har, i motsetning til alle andre, skjønt reglene.
Legger du sammen det du får i dag, får du en totalsum
som forhåpentligvis gir deg flest. Det er bra tenkt.
Det er oppgavetid for siste gang denne sesongen.
La oss hoppe til premieoppgaven.
Det er på tide med den aller siste premieoppgaven.
Deltagerne viser deg ting i en kategori som du har gitt dem.
Denne episodens kategori er... Trommevirvel, Olli.
Ta med noe som har vært inni deg.
Det kan være så mangt. Vi begynner hos deg, Snorre.
Livet har høye topper...
Og lave daler.
-Kan jeg foreslå dype bunner? -Dype bunner, ja!
Man mister mye i løpet av livet.
I 2022 mistet jeg fire ting
som har vært veldig nært meg.
Jeg har med visdomstennene mine.
-De var flotte. -Jeg tenkte at de var gode suvenirer.
De ser ut som de kommer fra en 80 år gammel kar.
-Det er ikke... -Fullt hus!
Flotte saker. Så du er ikke storkjeftet nok til å ha dem?
-Nei. Jeg har ganske liten munn. -Jeg ser det nå.
Så de røyk tidlig. De er for mye.
Du har besvart så det holder. Ta dem gjerne inn igjen fra gulvet.
De kan jo bli en premie. Det er bare å glede seg.
-Ja! -Yay!
Amalie. Hva har du?
Noe som har vært inni meg, er...
Har du ligget med ham?
Takk.
For en applaus!
Kjæresten min kunne ikke komme.
-Så det er eksen? -Det er eksen.
Hyggelig å hilse på deg.
Kult! Han er kjempeflott.
Det var en frisk og fin start.
-Trenger ingen oppfølgningsspørsmål. -Ingen grunn til det.
Nå skal vi se ekskjæresten til Anne Marit.
Hva... Nå tør jeg nesten ikke å spørre deg, Anne Marit.
Hva har du med som har vært inni deg?
-Hva er...? -Bein?
-Det er et fiskebein. -Et fiskebein?
-Det var ikke lite. -Har du sett noe så vakkert?
-Ja, det er veldig fint, men... -Det har vært inni meg.
Det har vært inni deg? Det må ha vært veldig ubehagelig.
Nei, ganske behagelig, egentlig.
Men... Behagelig? Du kan umulig ha fått dette...
Jo, fordi jeg bruker det som tannpirker.
Ah!
Naturlig. Ikke plast, ikke tre. Setter seg ingenting. Anbefales.
Man må visst ha et røft mellomrom mellom tennene for å få det til.
-Det har jeg! -Flott. Nydelig. Takk skal du ha.
Alex, hva har du med som har vært inni deg?
Jeg har med meg masse glass.
Dette er mye glass. Jeg ble utsatt for en ulykke da jeg var sju år.
Jeg løp gjennom en dør.
Der er glass. Jeg skar opp ryggen.
Skar opp ryggen, punkterte lungen, skar løs nyrene, delte leveren i to.
Det siste glasskåret kom én millimeter unna hjertet.
Hadde det delt hjertet, så hadde jeg vært død.
Så jeg har med meg glasset som de opererte ut. Gammelt glass.
-Nok en historie fra ditt liv. -Jeg sydde 170 sting.
-Er dette sant? -Ja.
-Har du bevis? -Ja.
Det var helt utrolig; bak meg gikk det en lege.
Hun så hele ulykken og kastet seg over meg. Stoppet blødninger og alt.
Hadde ikke hun vært der, hadde jeg ikke vært her i dag.
-Jeg kan godt bevise det. -Ja, bevis det, du.
Herregud. Han tar av alt, ja.
-Tenker jeg det synes der. -Ja, det er ikke noe å lure på.
-Det skal være arr der. -Å, gud!
Historien er sann, dere!
En gang møtte jeg en thailandsk spådame.
Hun sa: "Du er uovervinnelig. Du er merket av en V."
Og hvis dere så på det arret, er det en V, for victory!
Nok en helt vanlig dag i Alex Roséns liv.
Det må jeg si, her var det røffe greier. Abu?
For noen år siden tok jeg en operasjon,
der jeg mistet en stor del av meg, som har vært med meg i mange år.
Og...
Jeg visste at jeg ville savne den, så jeg tok vare på den.
Jeg tok en mageoperasjon. Så jeg tok med meg magen.
-Magen? -Magen?
Oi! Oi, oi, oi...
-Er det sånn det ser ut? -Sånn ser det ut inni meg.
Dette med å ta valget med å legge sin egen mage på sprit.
Det er noe, det også. Du blekner ikke i forhold til Rosén?
Jeg skal ikke vise frem noe. Jeg tar ikke av meg skjorta.
-Her var det... -Det var mange gode besvarelser.
-Dette var vanskelig. -Det er ikke lett.
Det blir bare ett poeng for visdomstennene dine, Snorre.
-Jeg tror du skjønner hvorfor. -Ja. Han ene tok med magen sin.
Ja! Godt oppsummert. Anne Marit, du skal få to.
Ok.
Alex, du skal få tre.
Det var veldig interessant og morsomt.
Jeg gir Abu fem, og så gir jeg fire til deg, Amalie.
Nydelig. Godt levert.
-Vet du hva jeg elsker, Olli? -Eh, nei...
Jeg elsker mest av alt når det regner i baller.
Å, ja! Men det er jo umulig. Det kan jo ikke regne baller.
-Da må vi lage vårt eget ballregn. -Og det har vi jo gjort.
-Hei, Olli! -Hei!
Det er en sånn start... knapper.
Oi. Grønn knapp.
"Samle baller i fontenen. Oppgaven begynner når du trykker på knappen."
"Oppgaven er over etter to minutter."
"Flest baller i fontenen vinner."
"Blå og gule baller." Hvor er ballene?
Jeg skjønner ikke. Hvor er ballene?
Vi har god tid, for oppgaven begynner ikke før jeg trykker på knappen.
Vi kan ha tiden til hjelp.
Jeg vet ikke hva jeg gjør. Skal jeg lete etter baller?
-Finner du noen? -Jeg kom nettopp ned hit.
Det er noe der.
Olli? Er det masse gule og blå baller oppi den?
-Det vet jeg ikke. -Nå ljuger du.
Er den posen fylt av baller?
Ok. Ok...
Her er det lurt å lese brevet og kikke seg rundt. Planlegge litt.
Slik vi akkurat har sett Abu og Snorre gjøre. Det var lurt.
Det gjemmer seg en betydelig mengde baller på taket.
Det er en knapp på bakken.
Det kan muligens være en sammenheng mellom knappen og ballene.
Det får man ikke med seg hvis man trykker på knappen med en gang.
Vi har ikke med oss noen her som ikke leser brevet?
Nei? Og bare trykker på knappen. Det tror jeg ikke vi har.
-Ikke her? -Av de?
-Som ikke tenker og bare gjør? -Nei, nei! Det er det ingen som gjør.
Nei! Vi kan jo se på det.
-Det er vel en sånn du trykker på? -Ja.
Det står at oppgaven begynner når jeg trykker på knappen.
Er det ingen sikkerhetsansvarlig på jobb her, eller?
Det bare trillet baller!
Det må du ikke ta med meg, men med Atle.
-Kan du trykke for meg? -Ja da.
Nå kan du trykke. Nå!
Herregud, så mange baller.
Det kom mange!
Fem sekunder igjen. Tre, to, én. Der.
-Fornøyd? -Jeg er alltid fornøyd.
Fem, fire, tre, to, én.
Der.
Fire, tre, to, én.
-Ikke dårlig, det! Ha det. -Ha det.
Vi kunne jo anta at Amalie skulle trykke på knappen,
men at du skulle gjøre det, Alex?
Jeg bare så den knappen og tenkte: "Trykk!"
Så du tenkte? Det var en bevisst handling?
Ser jeg en knapp, er jeg hypp på å trykke.
Det er en grunn til at det er få av dem rundt oss nå.
Dette var sjokkerende, men du stilte spørsmål ved sikkerheten, Amalie.
Har du aldri fått 360 baller i hodet før?
Nei.
-Det var dramatisk. -Ja.
Men på tross av manglende plan og strategier,
klarte dere sammen å få en del baller oppi fontenen.
Jeg kan allerede røpe at vi har bevitnet tredje til femte plass.
Antall baller: Anne Marit, du fikk 58 baller, Amalie, 62,
og Alex, 82. Det var ikke så halvgærent.
Nei, tross manglende brevlesing.
Det betyr at vi skal opp i eliteserien.
Det blir en ballregn-duell mellom to ballregn-giganter.
I en verden av få ballregn-utøvere kan man bruke de ordene.
Vi tar en titt på Snorre og Abu.
Det hadde vært fint med en vegg, så hadde de landet oppi fontenen.
Sånn. Det er fint.
Litt nærmere. Sånn.
Hvor skal jeg ha denne?
Ja. Og så skal jeg ta imot ballene med disse.
Ja, ehm...
Det funka! Yes!
Fem, fire, tre, to, én... Der.
-Sliten? -Litt.
Fem, fire, tre, to, én... Der.
Da skal jeg telle. Ha det.
Snorre, du setter opp et nett,
som kanskje er historiens mest brukte instrumentet for å fange baller.
Likevel utviser du en henrykt forbauselse over at det fungerer.
Det er ikke verst.
Du aner ikke hvor mye man fylles av adrenalin, Atle,
når det kommer masse baller mot deg.
Det er en helt egen følelse. Og man... blir glad!
-Fired up! -Man blir glad!
Bra. Vi vet allerede at vi har en gullvinner og en sølvvinner,
men hvem er hvem?
-Spør du meg? -Nei, jeg prøver å bygge spenning.
-Det ble riktig så spennende. -Snorre fikk 107 og Abu fikk 193.
Det kan være en ny verdensrekord.
Sisteplass og ett poeng til Anne Marit, fjerdeplass til Amalie,
tredjeplass til Alex, andreplass til Snorre og seieren går til Abu.
Og totalt er stillingen...
Det seiler av gårde, men utover det er det ganske jevnt.
Og der er det reklametid. Straks tilbake.
Det er underholdende med sånne balloppgaver. Har vi flere?
Skal vi se... Nja. Ja! Vi har én balloppgave igjen i sesongen.
-Den er i laben. Er det interessant? -Ja.
Da ser vi på det.
Akkurat... Det ante meg. Baller.
-Hei. -Hei.
-Skal de oppi der? -Hvem vet?
"Få flest baller fra denne flasken til den flasken."
"Du kan ikke ta på ballene med hendene dine."
"Flest baller i den flasken etter fem minutter, vinner."
Alex, noen ganger føler jeg at du er en parodi på deg selv.
Velkommen i klubben.
-Du var ikke så overrasket selv. -Man må jo teste ting før man leser.
Ja, og da avdekket du utfordringen: Det er hull i bunnen.
Oppgaven er å få flest baller fra "denne" til "den" flasken
uten å ta på ballene med hendene.
Og det er hull i flasken som heter "denne", slik Alex demonstrerte.
Det sto også på flasken at den ikke skulle løftes.
Vi har ikke den mest oppmerksomme gjengen denne sesongen.
Ikke denne sesongen heller.
-Hvor begynner vi? -Vi begynner med Abu og Alex.
Fett, da! Det bråker og holder på.
Så er det bare å lukke igjen der.
Sånn.
Fy faen, ass. Det er hull på den andre også!
Det er om å få... Jeg kan jo ikke ta på de.
Det var ikke mye jeg mistet.
-Jeg er fornøyd. Takk for meg. -Ha det.
Du var riktig så dyktig og sjekket før du gikk i gang. Det hjalp.
Litt. Mistet noen, da.
Det ble en ryddig konstruksjon. Ikke så mange baller gikk til spille.
Det var jo en liten luring. Det var hull under begge.
Alex, du gjør det ikke så lett for meg. Eller, du gjør det lett for meg.
-Jeg er nødt til å diske deg. -Nei? Hvorfor det?
-Du skulle ikke ta på ballene. -Jeg tok ikke på de.
Skal vi ta en kikk? Du fikk kanskje ikke med deg at vi filmet.
Vi kan ta en liten reprise i slo-mo, for å gni det inn.
Hva skjer her, da?
Oi, oi. Hva tenker du nå?
Jeg tenker at jeg bare støtter opp litt.
Det er leit, men sånn ble det.
-Vi skal se resten nå. -Ja, det skal vi.
Ja. Det går ikke.
"...ballene fra denne til..."
Det er jævlig dårlig gjort.
At ikke jeg tenkte på det før.
Fy faen!
Du har sikkert...
Fem, fire, tre, to, én... Der.
-Ja... Anne Marit? -Det er så dumt!
Så jævlig dumt!
Bra du kastet ballen etter at tiden var ute,
ellers hadde du blitt disket også.
-Amalie, fantastisk godt gjort. -Takk.
Du lager et slags dispensersystem.
Det grenser til ingeniørkunst, eller hva, Olli?
Snorre? Her blir det mye klabb og babb!
Du har ofte orden på ting, men ikke denne gangen.
Man føler seg ikke så lur når man ser at det er hull i begge.
Og så velter den også.
Men på tross av alt det, gikk det ikke så halvgærent.
Nei. Jeg kan begynne i bånn.
Du har velt telt baller som om livet sto på spill?
Måtte telle Alex' også, selv om det ble disk.
Du hadde 220. Det var ganske bra.
Anne Marit, 69 baller.
Det var ikke et forslag.
Nå våkna Anne Marit!
Det er rekord i ball-fanging.
Snorre, du hadde 250 baller. Amalie, 288.
Og Abu, 345.
Så det er fem poeng til Abu.
Dette er, for meg, veldig vemodig,
men det er tid for sesongens aller siste reklamepause.
Kan du sette over til reklame for meg, Olli?
-Ja. Da blir det reklame. -Takk.
Olli, du er, som meg, en som setter pris på god, gammeldags service.
Å, ja. Alltid vært glad i god service.
Og du har testet denne gjengens evne til å yte god service.
Det har jeg, og det skal jeg fortelle om. Eller, vi kan se på det.
-Vi kan se på det. -Ja, vi kan det.
-Hei, Olli. -Hei, hei.
-Skal jeg åpne brevet nå? -Ja, det kan du gjøre.
"Server Olli denne lunsjen. Olli er allergisk mot gress."
"Du kan ikke på noe tidspunkt trå i gresset."
"Berører du gresset, er oppgaven over.
Raskeste levert lunsj, vinner. Tiden starter nå."
-Olli? -Ja!
Der nede. What?
Jeg kommer snart.
Anne Marit, du kommer snart. Kommer du snart nok?
Det er det store spørsmålet. De skal servere meg raskest mulig,
men det er ikke lov å berøre eller trå i gresset.
Ganske tydelige regler.
Det skulle det være. Vi tar en titt på dette.
Så du kan ikke trå i gresset på veien bort?
Han skal jo ikke ta på meg? Jeg har gressallergi jeg også.
Merkelig sted å ha frokosten sin på.
-Går du på gresset? -Jeg går på gresset.
Du er allergisk? Det er jeg også, og det skjer ikke noe med meg.
Minus og minus blir pluss.
Takk skal du ha.
-Var dette så lurt, Abu? -Kanskje ikke.
Du benekter rett og slett oppgavens eksistens.
Eller fundamentet for oppgaven. Alt som står i brevet er ljug.
Det var dårlig service. Jeg hadde en dårlig dag.
Dårlig dag, dårlig time eller dårlige fem minutter.
Du nekter å forholde deg til at du ikke får trå på gresset.
Minus og minus blir ikke pluss i denne oppgaven.
Her lønner det seg å forholde seg til det som står i brevet.
Da har vi fått klarhet i reglene.
-Skal vi slippe til de fire siste? -Ja, det gjør vi.
Kanskje bare kaste og håpe at noe treffer Olli?
Jeg prøver én sånn, for å se.
Nei. Ikke spis den, Olli! Den er det masse gress på.
Disse lå jo veldig bra.
Nå blir det snart lunsj!
Der.
Så putter vi det oppi her. Alt sammen.
Den... Og salaten.
Drammens Tidende er viktig.
Må ha noe å lese på.
Vi har dårlig tid også. Dette blir deilig.
Jeg kommer snart, Olli!
-Er du sulten? -Begynner å bli sulten, ja.
Skal love deg at det ikke blir noe gress.
Og så får han bare...
Man dypper i kaffen.
Man dypper rundstykkene og salaten i de andre tingene.
Sånn. En fullverdig frokost.
Breakfast! Breakfast is here!
Dette er rett og slett ydmykende.
Ikke en smart løsning. Bare irriterende for meg.
-Hvor blir det av maten? -Kommer nå.
Så går vi ut her. Her er det grus hele veien.
Her kommer lunsjen.
Skal vi se... Nå kommer det lunsj til deg snart.
Så flott da, gitt.
-Er du sulten? -Ja.
Her kommer'n!
Vær så god!
-Ha det. -Ha det.
En levering til Olli Wermskog. Frokostlapskaus.
Bon appetitt.
Se her, ja.
-Gratulerer. -Takk.
-Sånn. -Takk.
Vær så god. Ha det.
Må være litt demotiverende å stavre seg nedover på planker og stoler,
og holde lunsjen så intakt som mulig, og så bli forbikjørt av Anne Marit,
som pælmer alt i en pose og hiver det i fanget på Olli.
Har sjelden sett deg så fokusert som i denne oppgaven, Alex.
Det var jo helt klart at jeg ikke skulle gå på gresset.
Var det?
Det var en veldig arbeidsom og kronglete måte å gå ned på.
-Du gikk all in. -Ja, men jeg kom jo ned.
Det så ut som du tråkket i gresset, men det var en stein.
-Ja, det var en stein. -Så dedikert og fokusert.
Ja, innimellom.
Anne Marit, du ble en slags filmkarakter.
Kaller du det en filmkarakter? Hva slags karakter?
Jeg sa ikke at det var en god film. Men spennende levert.
Snorre gikk for en mer miljøvennlig versjon enn Anne Marit.
Er det generasjonskløften som demonstreres her?
Generasjonskløfta.
Jeg er fra Kløfta, så en liten vits der.
-Informasjonen må komme i forkant. -Ja, dessverre.
Du vil kanskje ha noen tall?
Vi kan begynne med sistemann.
Blir det disk på Abu? Du sa det ikke. Jeg regner med at det blir det...
-Det lå i kortene. -Hæ?
"Hva er oppgaven? Oi, gjør hva du vil!"
Vi må ha regler.
Jeg er helt enig, men du sa det ikke i sted.
Amalie, du brukte 18 minutter. Alex, du brukte ni minutter.
Snorre, seks minutter. Anne Marit, fem minutter og fem poeng.
-Veldig bra. -Nydelig jobba!
-Det er fantastisk. -Og totalt...
Totalt i dag: Abu leder, Snorre på andre. Likt med Amalie.
Det er faktisk utrolig jevnt.
Skal vi ta en titt på sesongtotalen?
-Det er jevnt! -Nå er det spennende, Atle.
Det er på tide med den aller siste oppgaven denne sesongen.
Det er, som alltid, studiooppgaven. På plass, kjære venner.
Det er på tide med den aller siste oppgaven.
Du gjettet riktig: Vi skal spille "Nest siste troll opp av esken."
Dere sitter i hver deres boks, ikke sant?
-Ja. -Godt.
Det er om å gjøre å hoppe opp nest sist, rope "ta-da"
og slenge armene ut til siden.
Dere har øreklokker, og de skal dere ta på når jeg sier ifra.
Den som hopper opp nest sist, får fem poeng.
Den som hopper opp sist, får null poeng.
-Klare? -Ja.
Tre, to, én... Vi er i gang.
Spennende.
Ta-da!
Ta-da! Nei!
-Ta-da! -Hallo.
Kom igjen!
Ta-da!
Nei!
Ett sekund!
Da har vi kåret en vinner av denne oppgaven,
men vi må finne ut hvem som har vunnet sesongen.
Vi tar det nede på plassen.
Det var neglebitende spenning der, Olli.
For de som ikke har fått med seg resultatet, skal jeg gjenta det.
-Alex, du hoppa opp sist. Null poeng. -Takk.
Anne Marit, du var først. To poeng.
Amalie, tre poeng, Snorre, fire poeng og Abu fikk fem poeng. Gratulerer.
Så kan vi se det her.
Med de poengene notert, kan vi se hvem som vant dagens program.
Det ble... Abu!
Nydelig bra jobba. Gratulerer med programseier,
men bli sittende, for nå skal vi kåre vinneren av denne sesongen.
Det har vært en spennende sesong med mye rart. Det har vært veldig jevnt.
-Olli, er du klar? -Jeg er klar. Er du klar?
-Jeg er klar. Er deltagerne klare? -Ja.
-Er publikum klare? -Ja!
Er dere der hjemme klare?
Ikke et ord å få! Men det får ikke hjelpe.
Vinneren av sesong 11 er...
Snorre Monsson!
Med ett fattig poeng! Snorre Monsson.
Det blir altså ikke jevnere enn som så.
Snorre Monsson, det er en ære å kunne overrekke denne til deg.
Vel fortjent!
Takk til deltagerne som har laget super underholdning.
Takk til Olli, som har passet på gjengen.
Tusen takk for at du har sett på denne sesongen av "Kongen befaler."
-Vi sees i neste sesong. Ha det bra! -Ha det!
Tekst: Nora P. Vasaasen LinQ Media Group