Ja da!
Kom igjen!
Hjertelig velkommen til Kongen befaler, hvor briljans og dumskap
lever i symbiose.
Ved min side: Briljansens og dumskapens kjærlighetsbarn,
Olli Wermskog.
-Takk for det, tror jeg. -Bare hyggelig.
Og ved min andre side: Kjærlighetsbarnet til edel skjønnhet
og edelt metall, en byste i gull av meg.
I dag har vi blant annet med oss: Henrik Fladseth, Ina Svenningdal,
Ole Henry Snildalsli og Pernille Sørensens kjærlighetsbarn
Thomas Numme!
Noe jeg virkelig ikke liker eller tåler, er folk som gir opp.
Jeg tåler faktisk egg, gluten, nøtter og alt bedre enn folk som gir opp.
Zyrtec fungerer ikke mot folk som gir opp, og synd er det!
I dagens premieoppgave har jeg bedt dem ta med noe de har gitt opp.
Det kan være så mangt. Det kan også være veldig personlig.
Dagens programvinner er også den heldige vinneren av alle andres ting,
så noen kan jo sitte igjen med fem utgaver av uløst dritt.
Jeg vil starte med noen som har gitt utålmodigheten et ansikt.
Da ser jeg på deg, Ina.
Å, ja.
Ok. Ja... Utålmodig er jeg på flere ting i livet,
og dette er et resultat av det.
Ja.
Den er tre år gammel, og jeg har enda ikke klart å gjøre den ferdig,
-kvitte meg med den, kaste den... -Lever den under der?
Det kan være. Men det er...
Islender.
-Som for de som strikker er et... -Mareritt.
Det er et mareritt å strikke.
For det første er det det samme hele veien. Du blir gæren av det.
Så valgte jeg å strikke den på synåler av noen pinner.
Jeg tror at dette tok meg et år. Den er, vet ikke... Fire år gammel.
Så hvis noen vil fullføre den, hvis jeg får den med hjem igjen...
Hva er problemet med islender? Hvorfor er den så vanskelig?
Det er så kjedelig. Du har begynt og syns det er gøy, så kommer du hit
og vet at denne genseren skal måle 70 cm før jeg skal sette på ermene...
Det er ikke engang et annet mønster på brystkassa.
-Det er det samme hele veien. -Bare lus hele veien opp.
Hvis det gleder deg å høre: Jeg har kommet nøyaktig like langt.
Jeg har gitt opp fordi denne raden ble skjev.
Det oppdaget jeg ikke før jeg var der, så nå må jeg rekke opp.
-Så jeg føler veldig hva du føler. -Takk.
-Det var mer kjole. -Nå er det jo et skjørt.
Nå lurer jeg på om jeg har kommet til feil program.
Jeg holdt på å gi opp livet av å måtte høre om strikking
i mer enn syv sekunder.
-Du har i hvert fall besvart. -Takk skal du ha.
-Pernille. -Jeg...
Ikke si at du har en islender under der nå. Det tåler vi ikke.
Jeg kan si at... Jeg kan vise først.
Jeg har tatt med en hatt, fordi...
Jeg har alltid hatt lyst til å være en som kler hatt.
Ofte når jeg er i Syden,
er det mange frekke damer som går rundt og er herlige.
Man blir veldig herlig hvis man har på hatt.
Så når jeg er på Tenerife, så kan det hende at jeg har brukt penger...
-Dette er bare en av syv hatter. -Du har ikke gitt opp.
Jeg har prøvd en stund å være en som kler hatt.
Så kommer man hjem i gangen hjemme, og så har man...
-Det er noe med at det er ikke... -Det ser jo bra ut.
Du må eie den. Jeg vil være en som kommer på fest og bare har på hatt,
så er det ingen som tenker på det.
Jeg syns denne ser litt ut som sånn som er på toppen av forbrenningsdo.
Den lille kappen som ligger rundt for å tette det.
Da jeg fikk den tanken i hodet... Jeg prøvde én gang å ha den på fest.
Da følte jeg at jeg kom sånn: "Her kommer jeg i hatten min."
At det er så veldig: "Jeg har denne på hodet mitt.
For meg er dette blitt en forbrennings...
Kan du prøve å ta en runde og se om du kan gå naturlig med hatt?
Det er hatten som kommer med deg.
Det ser bare ut som at jeg har noe på hodet.
Den var litt slapp i truten også.
Veldig slapp og uforutsigbar i bremmen.
Jeg har rett og slett gitt opp å være en som bruker hatt.
Nydelig. Thomas.
Ja. Det jeg har gitt opp, som jeg har med meg i dag,
det er sommerkroppen.
-Oi! -Se her.
For en kjekk mann.
-Dette kan ikke være mange år siden. -Nei. Og dette er en topptrent type.
76 kilo muskler, liksom. Veldig fornøyd med det.
Men for den observante seer, så er det her forfallet begynner.
-Du mener at man må se nøye etter. -Ja. Her begynner forfallet.
For det var her jeg ble veldig, veldig glad i loff med dansk salami.
Og hvis man fortsetter å spise loff med dansk salami,
og slutter å trene, så legger du på litt øl og saus,
så blir det umulig å beholde sommerkroppen.
Det er forståelig. Jeg kjenner den lidelsen.
Det er sikkert mange som tenker at det er vanskelig å se for seg
når jeg fortsatt har klær på...
Se for seg forskjellen. Derfor har jeg tatt et illustrerende bilde
som gjør det tydelig.
Jo da, det...
-Det er et annet menneske. -Ja, det er mere menneske.
Du må lete etter guttungen der inne.
-Nydelig. Ole Henry. -Ja.
Noe jeg har gitt opp... I oppveksten gikk jeg mye på søndagsskole.
Var mye i kirka, og i kirka er det mye kollekt.
Det høres ut som at du gikk på søndagsskole mer enn en gang i uka.
Det var hver søndag.
Vi var mye i kirka. Der er det stadig kollekt, at de sender rundt en bøsse.
Så det jeg har gitt opp, det er denne kollekten.
Jeg har gitt veldig mye oppi her, som jeg har gitt opp til himmelriket!
-Å, gitt opp. -Gitt opp til han oppi der.
Du har overtenkt oppgaven, du.
-Noe du har gitt opp. -Jeg har gitt opp.
Denne oppgaven er løst i panikk.
Nei, denne tror jeg faktisk... Den må leveres tilbake.
Jeg kan jo spørre, siden du er her.
Har det straffet seg, eller har du fått noe tilbake?
Nei, jeg har ikke fått noe ennå. Det er litt som lotto.
Nei, man vet ikke.
Den kollekten er gjerne innom et par andre lommer før den kommer opp dit.
Ja.
Kan du gjøre et desperat forsøk på å få Gud til å redde deg?
Kanskje det er nå du får betalt tilbake.
Ja, nå. Han har gitt opp!
Jeg har gitt opp! Dere skjønner vitsen?
Ja, den er grei. Det var ikke det at vi ikke tok den.
Den er innafor.
Kanskje vi kan sende den rundt her.
Det er greit. Det er avlevert.
-Ja. -Vi skal til sistemann, Henrik.
Dere vil ikke tro det, men jeg har den samme løsningen som Ole Henry.
-Nei, det vil jeg ikke tro. -Jeg er et ordensmenneske, Atle.
Jeg liker systemer. Og et prosjekt jeg skulle begynne på,
det var å rett og slett lage en helt fantastisk krydderskuff.
Oi.
Med seksjoner der jeg skulle ha krydderurter i en seksjon,
blader, nellikspiker, laurbærblader i en annen seksjon...
-Fullt system og orden. -Du har alt, liksom.
Jeg har kjøpt inn masse små krukker.
-De var veldig små. -Her skulle vi ha fennikelfrø.
Og her har jeg faktisk skrevet på: "Bukkehornkløverpulver".
Er det sant?
Bukkehornkløverpulver, det må være det aller siste krydderet som finnes.
Jeg lager en del mat, men har aldri vært borti bukkehornkløverpulver.
-Har du laget buttered chicken? -Nei. Det er der du trenger det?
-Ja, du kan ha det der. -Du er ikke helt sikker.
Så finner jeg ut at krydderurter og sånn, det går jo ut på dato.
Og mister aromaen og hele pakka,
så dette prosjektet har jeg rett og slett gitt opp.
Krydderskuffen min ser nå sånn her ut.
Sånn, ja. Den ser ut som alle andre sin.
Sånn ser den ut.
Du har ikke bare gitt opp, du har boikottet det helt.
Du er så forbannet på det. "Da kan dere ha det så godt!"
Jeg tror faktisk den ene boksen... Det er en rød lapp, ser dere den?
-Det er bukkehornkløver. -Ikke minst, det ligger aller øverst.
Du bruker det jævlig mye. "Det er det jeg bruker mest."
Den menyen vil jeg gjerne se. Ukesmenyen din. Flott!
Nydelig avlevert.
-Poeng skal gis. -Ja. Har du bestemt deg?
Ja. Jeg faller ikke pladask for ordspillet ditt, Ole Henry.
Det blir ett poeng der. Du var redd for det.
Jeg tror vi gir to poeng til lussekattene dine.
Eller islenderen, som det heter.
-Tre poeng til hatt. -Takk. Det er ikke så gærent.
Jeg tror krydderhylla skal få fire, så får du fem!
Oi.
Fem for å bjuda på.
Det var bra.
Nå er det på tide å la deltakerne få sole seg litt i glansen.
Føle på mestring.
Ta æren for timevis med arbeid ved å gjøre minimalt med innsats.
Da passer det jo fint at vi lar deltakerne rydde de siste ballene
og legge dem i utedoen sammen med de andre ballene.
Vent nå litt her! Vent nå litt.
Jeg lovet meg selv: Nå må du ta det rolig, kompis.
-"Rydd hagen for baller." -"Og legg dem i utedoen."
"Oppgaven er over når alle ballene er inne på doen og døren er lukket."
-"Raskeste vinner." -"Tiden starter nå."
Oi, oi, oi.
Dette kaller man stille før stormen. Henrik, du aner ugler i mosen.
Jeg har fulgt litt med på programmet deres.
Hva er det du tenker ikke er helt som det skal?
Ikke svar. Vi bevarer spenningen.
Det kan ikke være så enkelt som å legge syv baller inn på utedoen.
Nei, det kan ikke være så enkelt.
Kan vi ikke bare la disse retoriske spørsmålene henge litt, da?
-Mens vi ser på resultatene. -Vi gjør det. Gi meg hele gjengen.
Hele gjengen. Den er god.
"Rydd alle ballene."
Det er jo masse baller inni utedoen, og de skal ikke jeg ha ut.
-Fornøyd? -Kjempefornøyd.
Fy søren.
-Er du god til å rydde? -Ja.
Nei, nei, nei!
Nei! Hvordan så jeg det ikke? Det er jo et hull der.
Jeg må hente et redskap.
Er det bare så enkelt?
Å, fy faen. Så enkelt var det ikke.
Å, så herlig!
Er det en krok?
Å, det er så meg.
"Rydd baller og legg dem i utedoen."
Inne, ikke sant?
Nei, for faen!
Ja. Her er det et hull.
Den er for stor, det ser jeg. Lukker jeg opp, renner alt ut.
Det er masse baller inni her. Ok!
Jeg er så...
Hva er det her, da? Jeg var jo så vidt...
Å! Ok...
Jeg må velte denne. Kan jeg det?
Jeg skulle bikket den andre vei!
Da er det bare å finne en måke.
Oi!
Fy fader.
Hvis ikke det er renne, da vet jeg ikke.
Så skal vi bare jobbe litt der nede. Det er en renne med litt dårlig fall.
Jeg ser jo at dette går omtrent like tregt som å dytte dem inn døra.
-Hva er planen? -Hvis jeg skjærer opp litt her...
Oi, oi, oi.
Jeg må bare tette bunnen.
Au!
Tett som en sil!
Legge den over sånn. Der.
Fullt mulig at folk der hjemme... Hei til deg,
som sitter med potetgull og ler av meg.
Hva skulle du gjort annerledes?
Jeg har jo ikke noe annet jeg skal. Jeg har satt av dagen.
Der begynner de å renne ut igjen. Nå begynner jeg å bli forbannet.
Hvis vi gjør sånn, så er alle innafor.
Der. Nå er det ingen fler her.
Hvis én ball ikke er oppi, så er alt forgjeves.
Det tenker jeg på hvert sekund. Hvert millisekund tenker jeg på det.
Da snakkes vi.
-Farvel. -Ha det.
Ole Henry, la du merke til at det lå igjen én grønn ball der?
Nei! Der, ja! Nei...
Jeg er opptatt av at man er veldig nøye og gjør jobben hundre prosent.
Jeg er livredd for at jeg har lagt igjen en ball.
Det skal du være. Men nå tar vi Ole Henry først.
-Hva tenker du, Olli? -Totalt skulle det være 8 467 baller.
Så var det den grønne ballen du lot ligge. Da blir det 8 466 baller.
Det vil si at Ole Henry gjorde 99,988 prosent av jobben.
Det er jo ikke 100.
Det er ikke 100%, så da blir det disk.
-Nei! -Det er ikke noe å gjøre med det.
-Jeg sto der i timevis og stablet! -Jeg er mere lei meg enn deg.
Men jeg er nødt til å stryke deg. Du har jo ikke løst oppgaven.
Du kunne like gjerne latt være å gjøre noen verdens ting.
Du holdt på i over 40 minutter.
Dere andre, da.
Det er ikke så mye mer å si enn: Se på Ina.
Sånn kan det gjøres. Hun har gjort alt riktig.
Hun tror fortsatt at hun har glemt en ball. Du har ikke det.
-Du kan være lettet. Henrik. -Glemte dere å ta på kroken?
Var kroken på døra på, på Ina?
-Kroken på den døra? -Det var ingen krok på døra.
Man dytter innover, ikke utover.
-Var det litt sårt å se Inas løsning? -Jeg så jo bare bak skuret.
Jeg tittet bak skuret, og så gikk døra opp.
-Det var ikke kvalitetssikret. -En liten kakk.
-Men hva skulle du gjøre baki der? -Jeg kakket.
-Skulle du bare kjenne på skuret? -Thomas.
For deg var det 20 minutter med pesing, anstrengelser og banning.
-En helt vanlig dag på jobben, det. -Absolutt.
Du løste det ganske greit til slutt. Jeg vil ha tider, i hvert fall.
Ole Henry: Litt over 40, men det er ikke så farlig. Det ble disk.
-Pernille: 56 minutter. -Jeg holdt på en stund.
-Henrik: 37 minutter. -Thomas: 21 minutter.
Så var det 57 sekunder på Ina.
Oi!
-Vi har poengene her. -Det er imponerende.
-Der. -Ja da.
Det var ingen pangstart. Vi kan se på totalen foreløpig.
Det er Numme på topp her! Det er jevnt og litt ujevnt.
Det er bare du som gjør det ujevnt her, Ole Henry.
-Neste oppgave. -Det er muligheter.
På tide med litt reklamepause. Jeg tar en ørliten blund så lenge.
Nå er vi ferdige med å brenne lyset i begge ender, Olli.
-Du tenker at vi skal roe litt ned? -Tvert imot.
Vi må ha ambisjoner. Begge ender er for amatører.
Jeg vil brenne lyset i flest mulig ender.
Perfekt.
Oi!
Hei, hei.
"Hei, hei."
Er det noe poesi eller er det...
"Brenn lyset i flest ender. Flest brennende ender samtidig vinner."
"Enden kan kun tennes med denne fyrstikken."
Det er én fyrstikk.
"Fyrstikken kan kun tenne endene."
"Du har åtte minutter, men tiden dobles
dersom du leser brevet på nytt som slampoesi."
"Tiden starter nå."
Ja, men dette var veldig enkelt og greit. "Tenn lyset i flest ender."
Her må alle ender tennes med den ene fyrstikken dere har fått.
Så kan vi håpe på å få levert litt slampoesi.
Da får de doblet tiden de har tilgjengelig.
Hvor vil du begynne?
Har vi noen som er for smarte for sitt eget beste her?
Vi har en som muligens er litt for langt fremme i skoa.
Vi tar vedkommende.
Én fyrstikk. Her er det flere muligheter.
Hvis det er at jeg ikke kan bruke henda...
Det er en fordel å tenne det, og så lese brevet.
Men det er bare én fyrstikk. Det ville vært fett.
Skal jeg gamble?
"Brenn dette lyset i flest ender."
"Endene kan kun tennes med denne fyrstikken."
Kan kun...
Jeg tapte så det sang.
Dette her er et makkverk av en oppgave.
Det gikk sånn halvveis.
Jeg gamblet og tapte.
Det var perfekt timing. Fyrstikken gikk ut akkurat...
Er du en gambler i det virkelige liv?
Egentlig ikke, men det var verdt å prøve seg for en gang skyld.
Tenk om jeg hadde lyktes. Da hadde det kommet talentspeidere inn.
-Hentet meg ut og trampeklappet. -Men det var et fint øyeblikk.
-Vi nøt hvert øyeblikk. -Vi har flere fine øyeblikk.
Jeg har stor tro på Pernille, Ina og Ole Henry, så da vil jeg se Thomas.
Den er grei. Da ser vi på Thomas.
I flest ender.
Det er én fyrstikk. Jeg vet da søren.
Er dette bra nok?
Nei!
Det er svaret på spørsmålet ditt. Nei! Det er ikke bra nok.
Når du får beskjed om å tenne lyset i flest mulig ender,
så tenner du det i begge ender, som da er lysets opprinnelige ender.
Og da tenker du at du sprenger skalaen av muligheter.
-Det er et soleklart nei. -Ok.
-Vi dveler ikke ved det. -Jeg er spent på de andre endene.
Ja da, absolutt. Litt utafor boksen må vi forlange.
Det er bra nok til at du leder, da. Det er det som er utrolig.
Du leder, men har ikke hatt så beinhard konkurranse frem til nå.
-Skal vi ta de jeg hadde trua på? -Vi tar Ina, Pernille og Ole Henry.
Det er lett å tenke at et lys bare har to ender. Her kan vi lage fler.
Så fletter jeg denne opp til at den blir fler enn bare én.
Jeg gjør det samme på andre enden.
Og hvis jeg mot all formodning trenger mer tid,
så får vi ha slam som siste utvei.
Det bør jo være en regel i livet generelt, ha slam som siste utvei.
Brenn dette lyset i flere ender.
Flest brennende ender ender...
...samtidig vinner.
Hvem vant?
Tiden starter nå.
Den ene enden.
Au!
Au, au, au.
Der, ja. En til?
En, to, tre, fire, fem.
Fem ender er jeg ganske fornøyd med, altså.
Hvor lang er den snora, da?
Å!
Jeg tar den, da.
En, to, tre, fire.
En, to, tre, fire, fem.
Ni ender.
Men herregud, jeg kunne jo delt den i to!
Ok. Jeg går for slam, da.
Brenn dette lyset.
Flest brennende ender samtidig vinner, eller ikke vinner.
Vinner vi, vinner du og jeg.
Du har åtte minutter. Klokken tikker. Tikker klokken.
Klokken tikker, tikker.
Klokken, klokken.
-Du hadde 20 sekunder igjen. -Tiden starter nå.
-Men da har jeg doblet tiden. -Åtte minutter.
-Men nå har jeg ingen fyrstikk. -Nei.
-Nå slammet jeg uten å ha trengt det. -Det var det siste du skulle gjøre.
Det var det siste jeg skulle gjøre!
Du er veldig raus. Her gir du veldig mye uten å få noe tilbake.
Jeg startet jo med å si at det siste man bør gjøre i livet, er å slamme.
-Så gjør jeg det. -Så hadde du lyst likevel.
Men vakkert ble det. Ni ender er uansett bra, da.
Du kan få et ekstra poeng nå, hvis du ønsker å gjenta slampoesien
i Drammens Teater.
Men det er det som er det vakre med slam, at det skapes der og da.
-Du kan godt lage en ny. -Får jeg ekstra poeng av det?
-Du får et ekstra poeng. -Oi!
Jeg lager en ny slam. Slam som er ny, nyere enn gammel.
-Gammel enn nytt. Nytt... -Jeg blir enda flauere enn deg.
Jeg klarer ikke mer, jeg.
Dette burde jeg aldri ha bedt om.
Det er det som er det vakre med slam, det finnes ingen regler.
Så det er helt umulig å si om det er bra eller dårlig.
Men du føler likevel om du treffer, og det traff meg langt inn i magen.
-Det gjorde like vondt for meg. -Det håper jeg.
Ina, løsningen din minner litt om et mattestykke jeg fikk i 3. klasse.
Ina har fem lys. Hun tenner hvert lys i en ende.
Hvor mange ender til kunne Ina tent,
og dermed havnet foran Pernille, som tente ni ender?
-Det er jo et mattestykke. -Matte holder vi ikke på med.
Ole Henry, du slammet deg til dobbel tid.
Seksten minutter. Likevel klarte du å ende bak Thomas.
-Jeg hadde en idé, men det slukket. -Ideene kom litt seint.
Får jeg et poeng hvis jeg "slampoesier"?
-Nei da. -Ikke gjør det.
Du er helt fortapt, du. Vi har sett alle.
Det har vi. Vi gir dem litt poeng. Henrik, du havner da sist.
-Slampoesi? -Nei.
Med null ender, men ett poeng. Ole Henry, det ble bare én ende.
-Thomas: To. Tre poeng. -Det er godt betalt.
Ina: Fem. Hadde du tatt andre siden, hadde du hatt ti.
Pernille, du vinner og får til og med seks poeng.
Oi!
Gratulerer.
Seks poeng!
Vi tar en reklamepause. Vi håper også du gjør det sammen med oss.
Nå er det bare å glede seg, for nå er det den aller første lagoppgaven.
Det er alltid hyggelig.
Jeg vil se jentene mot guttene denne gangen.
Det er klart. Da gir jeg deg jentene mot guttene i et samarbeid
som er så godt og tett at det fremstår som en dans.
Nei, men! Så flott.
-Å, det er fest. -Fest.
Har du bursdag, Olli?
-Nei. -Ok.
-Jesus! -Jeg orker ikke det her.
-Dette ser jo hyggelig ut. -Festmåltid.
-Hei, Olli. -Hei.
-Velkommen. -Takk.
-Ok. -Les, du.
"Det er dekket på til fest."
"Det brygger opp til regn. Festen må flyttes under tak."
"Gjenskap dette bordet i partyteltet."
Der oppe, ja. Supert.
"Flest flyttede elementer i løpet av syv minutter vinner."
"Husk at det er feststemning i lufta, så all transport må skje
med dere på rekke i jenkaens grasiøse mønster og takt." Nydelig!
"Tiden starter nå." Vi må flytte mens vi danser.
Går det an at en holder her, en der, og en er på baksiden?
"La, la, la, la, la, la". Er ikke det jenka, da?
Nei. En...
Jo, jo!
-Dere kan ikke. -Du må vise oss.
Fram, tilbake, en, to, tre. En, to...
-Må de beingreiene også med? -Ja.
Ole Henry, du virker dreven når det gjelder jenka. Har du gått kurs?
-Nei, men vi hadde det i hele... -Oppveksten.
-Ja. -Hvem er det som går på jenka?
Det er noe veldig Trøndelag over jenka. Men du kan det, i hvert fall.
Du, Henrik, har ikke drevet med dans.
Jeg hadde ikke jenka på onsdager.
Deltakerne skal gå bort plenen, opp en trapp og gjenskape bordet.
Og all forflytning foregår i jenkaens rytme og mønster.
Hvor streng har du vært når det gjelder utakt i hoppene og sånn?
Jeg har tilpasset kravet til kompetansen til deltakerne.
Jeg har vært litt som en sånn fotballdommer for barn.
Jeg har veiledet mer enn jeg har dømt.
-Det tror jeg er veldig lurt. -Vi ser på det.
-Kan vi ikke flytte hele bordet? -Er ikke det fint, da?
Klar? Fram...
Nei!
Ta det som er lettest å hoppe med først.
Det er bare på rekke? Hvordan er det?
Ok.
Vi kan ta det litt kjappere. Ja, bra.
Husk å være i takt, da. Dere får lov å fortsette.
Du er ikke kommet med.
Sånn.
Høyre, høyre, venstre, venstre.
-Ett minutt igjen. -Ok.
-Hvilket bein begynner du med? -Du velger bare.
Bli med, da!
Jeg får dem i BH-en.
Min er for liten.
-Sånn. -Perfekt.
Det er bra.
Den sto der.
-Oi! -Var den der?
Gud!
-Flott. -Ålreit.
-Dette er jeg ganske fornøyd med. -Tjue sekunder igjen.
Faen.
Tar det ordentlig.
-Ti sekunder igjen. -Nei!
Faen.
Nei.
-Du ødela den. -Ja, ja.
Hvem ga den ordren?
Det var jenkamesteren sjøl. De lå jo veldig godt an.
De kunne vunnet hvis de ikke hadde gått berserk.
Det flotte bordet. "Ti sekunder igjen!"
Vi tenkte plutselig at det bare var hvor mye som var på bordet.
Det var det vi tenkte.
Dere var på vei til kanskje en komfortabel seier.
Det så lovende ut frem til da.
Vi fikk jo veldig mye av det som var på det andre bordet
til det andre bordet.
-Det kan godt hende. -Det skulle være likest mulig.
Jeg syns dere jentene imponerte. Ikke med dansen. På ingen måte.
Dere tok noen spanske der.
Men fordi de andre også var så håpløse, kommer dere unna med det.
Men er ikke hele limet i jenkaen skulderholdinga?
-Er det ikke det, da? -Vi var jo veldig nøye på det.
-De brukte én arm. -Det var en moderne tolkning.
Jeg syns det var forsøket verdt, men svaret er nei.
-Det blir jentene som var best? -Jentene var helt åpenbart best.
Kan jeg komme med et forslag? At vi gir første- og en fjerdeplass.
Jeg syns ikke at de kastede matvarene fortjener en tredjeplass.
Da blir det fem poeng til jentene og to poeng til gutta.
Totalt så langt i dag, skal vi se hvordan det ligger an? Spennende.
-Se her! -Oi.
Her er det jenter som har reist kjerringa. Ja.
Nå er det to damer i tet.
Thomas halser etter, mens resten er håpløst fortapte.
Dette er interessant.
Vi er jo ikke ferdige.
Vi skal sette i gang med episodens aller siste oppgave.
Kom dere opp på scenen.
Vi skal ta en god, gammeldags,
men ikke fullt så god, gammeldags boksen gård.
Atle vil holde seg for øynene og telle til 30.
Da er det deres oppgave å løpe rundt og gjemme dere.
Når han er ferdig, vil han forsøke å finne dere.
Men når han gir opp, for han er ikke en god leter, hører dere denne lyden.
Den er høy for meg også.
Da kommer del to av konkurransen. Da er det førstemann til bjella.
Den første som treffer bjella, får fem poeng og så videre.
De som blir funnet, de kommer nederst.
Da tenker jeg at vi setter i gang når Atle begynner å telle.
En, to, tre, fire, fem, seks, sju, åtte, ni,
ti, elleve, tolv, tretten...
Femten!
Tjue!
Tjuefem!
Og tretti! Den som ikke har gjemt seg nå, må stå.
Da begynner jeg å lete litt.
Vel er jeg dårlig til å lete.
-Olli. -Ja?
-Olli! -Ja?
Der er du, ja.
Henrik, du er tatt.
Det var et godt forsøk.
Overivrig fotograf.
Jeg tar Ole Henry på den, jeg.
Nei...
-Jeg gidder ikke lete etter fler. -Da kan du gå og sette deg, Atle.
Du fant Ole Henry og Henrik.
-Gjorde det. -Så du det?
-Nei. -Oi!
Oi!
Oi, oi, oi.
Det ble så jevnt at de ødela klokka.
Vi må kanskje ta en titt i slow motion,
men vi tar uansett poengene nede på plassene våre.
Oi, oi, oi.
-Var du bak her? -Jeg satt der.
Dette må du nesten oppsummere for oss, Olli.
-Du fant jo først Henrik. -Det var ganske lett å se.
-Prøvde å være meg. -Jeg hadde en tanke om skjorte også.
-Det rakk vi ikke. -Det hadde gjort en kjempeforskjell.
Så var det Ole Henry, som var kameramann.
Det er noe med bevegelsene når du ikke kan det. Han ble veldig ivrig.
-Jeg skulle også egentlig ha skjorte. -Da hadde jeg ikke sett deg.
Ett poeng til Henrik og to til Ole Henry. Topp tre kan vi ta en titt på.
Fotofinish, eller?
Der var du, ja. Og der var han.
-Oi. -Og der gikk klokka i stykker.
Da blir det tre poeng til Ina, fire til Pernille og fem til Thomas.
Så til det som er mest spennende, den samlede poengsummen for dagen.
-Hvem stikker av med seieren? -Det blir jevnt.
-Pernille. -Pernille Sørensen!
Hun vinner dagens program og kan ta med seg fem ting
de andre har gitt opp, og du kan få lov til å fullføre dem.
Vær så god.
Så langt i sesongen ser stillingen slik ut. Til dere barn der hjemme:
Hvis dere skal ta med én ting fra dette programmet, så er det:
Når det gjelder å fylle utedoen, er jevnt og trutt arbeid mest effektivt.
Vi er tilbake neste gang. Likte du dette programmet,
da kommer du til å elske det neste. Vi ses.
Du kan legge flere av disse oppi her.
Fy søren. Jeg tar med det også.
Tekst: Sunniva S. Olsen LinQ Media Group