Ja da!
Kom igjen!
Velkommen til Kongen befaler,
som får deg til å tenke over alt det gode som bor i mennesket,
men også til å fundere over alt det selvutslettende,
distanserte og pedantiske som bor i Olli Wermskog.
Takk for det. Jeg gjør så godt jeg kan, jeg.
Det er det som er helt utrolig. Fortsett med det.
Vi kan ikke kreve mer av en mann som har på seg to venstresko.
-Har du tatt feil i dag? -Nei, det var meningen.
Det ser jo veldig... Det er ikke noen tvil.
Men en lærdom: Aldri ta tips fra en fyr med to klokker.
Vi er halvveis snart, i dette reset om hvem som kan utvide husholdningen
med et stykk byste i gull av meg.
De som kjemper og setter bysten høyere enn sitt eget liv,
er Henrik Fladseth.
Ina Svenningdal.
Ole Henry Snildalsli.
Pernille Sørensen.
Og Thomas Numme.
Ja.
Ole Henry, hvilken annen deltaker skulle du helst sett
med samme sveis som deg?
Oi.
-Pernille, du har litt den bak her. -Ja, jeg har en lav bolle.
Frisøren min sier at alle klipper har en bolleklipp i grunnmuren.
Og sånn har frisøren din skapt seg et yrke.
Vi kan hjelpe deg litt og se hvem som kunne kledd den sveisen best.
Jeg tror du.
Jeg tar den, jeg!
Men nå ble det mye prat.
Som du alltid sier: Det viktigste er ikke å vinne, men å komme i gang.
Da setter vi som vanlig i gang med premieoppgaven.
-Hva har du bedt dem ta med i dag? -Noe dere er stolte over å ha laget.
Noe dere er stolte over at dere har laget, rett og slett.
Det kan være så mangt.
Jeg har jo en forkjærlighet for å begynne med deg, Ina.
-Jeg liker at du starter. -Takk.
Jeg ble jo en pandemistrikker, som man kaller det.
Og tenkte aldri
at jeg kom til å klare å lage mine egne klær.
Men jeg har aldri vært stoltere av noe enn denne.
Og det er...
...en genser som jeg har strikket med mine helt egne hender.
-Jeg er altså så fornøyd med den. -Det er så fint strikket.
Hun er flink, altså.
-Ja. -Og det er vanskelig!
Apropos strikkepinner, som vi snakket om at tok så lang tid.
Pinne tre og to og en halv.
Pernille, husk på at det er en konkurranse.
Jeg likte den ikke i det hele tatt.
Kan du se om du finner noen svakheter ved den, da?
-Svakhetene er ofte litt på vranga. -Jeg syns jo...
Jeg skal se på nakken. Kan hende vendepinnen kunne vært litt jevnere.
-Det kunne vært litt jevnere. -Det er en veldig slurvete hals.
Skal vi se hvordan du har festet trådene her.
Burde vrangborden vært mere vrengt, lurer jeg på?
-Den er oppe og nikker. -Ja. Jeg syns også det.
-En bunad i genserform. -Jeg vet det!
Greit. Stor applaus for genseren.
Nå tar vi deg, Thomas.
Jeg har laget noen TV-programmer, så har jeg tre nydelige barn.
Men det jeg er aller mest stolt av å ha laget...
Det er denne.
-Nei! -Hva da?
-Vi skal til... -Har du laget den?
-Vi skal tilbake til 1982. -Skal vi til Spania også?
Da var jeg 12 år gammel og gikk på porselensmalingskurs.
Samme år var det fotball-VM i Spania.
Når man er 12 år, har man masse tid. Jeg var helt besatt av VM i Spania.
-Du har ikke laget koppen i seg selv? -Det er malinga.
Med andre ord: Den er lagd med kjærlighet som bare en 12-åring har.
-Og her har du nino... -Oi.
Nino Ito. Det var maskoten det året.
Det var en appelsin med fotballstøvler og ball.
-Det var jo en fin maling. -Den er jeg aller mest stolt av.
Jeg gir opp.
Det er greit. Tusen takk.
-Pernille. -Ja.
-Jeg har laget min egen keramikk. -Vi er på keramikk.
Dette er en nøtteskål som jeg har laget.
Den har jeg dreid med egne hender på et keramikkurs.
-Da du var 12? Eller var du 11? -Nei da, det var i fjor.
Det var et keramikkurs som gikk over en hel helg.
Det kostet 3000 kroner å være med på det kurset.
Jeg hadde sett for meg at jeg skulle dreie og komme hjem med et koppesett.
Det skulle sitte en mann bak og holde på.
Jeg skulle komme hjem med både tallerkener, kopper og fat.
Dette var det jeg klarte å dreie på to dager.
I tillegg bodde jeg på hotell fordi det var et stykke unna, det kurset.
Så selve kurset tror jeg kostet meg 5700...
Denne koster 5700 kroner.
Så jeg kunne ha kjøpt den.
Men den er jo veldig jevn og fin.
Så liker jeg at den er litt butt.
Det har litt med å gjøre at jeg ikke klarte å komme høyere,
men som nøtteskål? Plass til nøtter i denne.
Tenkte du etter at den var ferdig: "Den kan bli fin til nøtter"?
Det var det jeg tenkte. Det skulle egentlig bli en blomstervase.
-Den er du da stolt av? -Jeg er kjempestolt av den.
Den fungerer altså så godt til nøtter.
-Ole Henry, hva har du? -Jeg har også vært på keramikkurs.
Har du?
Men jeg gikk for en annen strategi med dette med pris.
De sa at det kostet 150 kroner. Så dro jeg på det keramikkurset.
-Men det var 150 kroner timen. -Det er dyrt.
Jeg begynte på en kopp, og så var jeg ferdig.
Så kommer jeg tilbake. Du må jo lakkere den, så den blir vanntett.
Det var også 150 kroner timen.
Så skal den varmes i ovnen. 150 kroner timen.
Den skal ikke bare varmes, den skal brennes.
-2600 kostet denne. Hei sann! -Se her, ja.
Så gikk jeg for...
-Min er litt jevnere. -Men sjekk her, da.
Altså...
Er det ikke veldig vanskelig å dreie i firkant?
-Jo, det er utrolig krevende. -Da må du mer klemme, da.
Jeg prøvde meg på et nytt design, så den er veldig... Den lekker.
Den lekker, ja. Er det designet?
-Så du ikke skal drikke for mye. -Det er kopp med sluk, rett og slett.
Tett som ei sil.
Det jeg ikke tenkte på med det firkantede designet,
er at når du drikker, så skjer dette.
-Ja, riktig. -Det renner ut på sidene.
-Du må drikke fra hjørnet. -Sånn.
Det ser stilig ut også. Den var fin. Det går mye i keramikk.
Det er ålreit farge.
Nå er jeg spent på å se keramikkbollen til Henrik.
-Har du også keramikk? -Har du en kommentar?
Jeg gir opp, som sagt. A, B, C i keramikk, dette.
-Du lover at du ikke har med skål? -Det er en slags tematikk likevel.
Jeg må bare ut og hente...
-Ut og hente noe. -Oi, er den så stor?
Det er...
Oi!
Ja, ja.
Halla.
-Nei, men! -En liten sånn...
Ja.
Tro det eller ei. Jeg har laget disse sokkene.
Det må jeg si.
-Men barnet? -Slutt å mase om modellen nå.
-Det er ikke ditt barn? -Veldig mye mas om modellen, da.
Jeg har i mine yngre dager strikket disse sokkene.
Sokker, det vet jo dere strikkere at det er vanskelig.
Så ja, veldig fornøyd. Første og siste gang jeg har strikket noe.
-De lusene har du strikket? -Ja.
-Du har det? -Ja, jeg har gjort det.
-Så det er veldig greit. -Ikke verst.
-Med så tynne pinner? -Ja da.
Det er litt tykkere pinner enn de jeg har strikket på.
-Skulle gjerne hatt bildebevis. -Dette er 25 år siden, på skolen.
-Men gutten? -Slutt å mase om modellen.
Det er helt... Ja.
Nydelig. Jeg er klar for å dele ut poeng.
Det er ikke lett å skille mellom alt dette serviset, som det ble.
-Noen er litt jevnere enn andre. -De er på hver sin måte veldig fine.
De kommer så fra hjertet at dere får tre poeng, alle tre.
-Det er koselig. -Takk, takk.
-Sånn må det bli. -Keramikk!
Det er en nydelig genser, men du får fire poeng på den.
Sokkene skal få fem. Det er det mest utrolige av det hele.
Fem poeng!
Ja.
Du vet når du sitter på jobben, på plassen din, i kontorstolen?
Absolutt. Det kan jeg kjenne meg igjen i.
Når du da har en liten pause... La oss si 90 sekunder.
Har du tenkt hvor langt du kan reise på de sekundene uten å reise deg opp?
Ja, det har jeg. Og det finnes vel fem svar på det spørsmålet.
Kontorstol, brev, dresskledd mann... Hage.
Skal jeg sitte?
-Det er opp til deg. -Ok. Det gjør jeg ikke enda.
-Brevet skal jeg lese? -Ja.
"Kom deg så langt du kan på 90 sekunder."
"Bli sittende i kontorstolen."
"Oppgaven er over når du har sittet 90 sekunder i stolen,
eller når du ikke sitter lenger."
Mange kan drite seg ut nå. Hoppa ned i stolen.
-Jeg setter meg. -Ja.
Ok.
"Oppgaven er over når du har sittet 90 sekunder i stolen."
-Jeg er så lite overrasket. -Jeg elsker jo å sitte.
Du tar ikke høyde for at det kan ha noe med oppgaven å gjøre.
Men Olli gjorde sånn. Jeg går på det med en gang.
"Vær så god og sitt." Da setter jeg meg. Høflig gutt.
-Du er høflig, ja. -Jeg gjorde det til alle.
Jeg er ikke så mistenksom av meg.
De skal forflytte seg sittende på den stolen i 90 sekunder.
Tiden starter når de setter seg.
For Thomas og Ole Henry: Litt før de visste hva oppgaven gikk ut på.
Det er bare å komme i gang. Vi ser alle sammen, tenker jeg.
Men kan vi ikke begynne med de som allerede er i gang?
-Det er sånne ting, altså. -Jeg startet idet du satte deg.
Fy fader.
Nei!
-Jeg stoppet tiden igjen. -Nei...
-Fy faen. Det er så nedrig! -Der er tiden ute.
Jeg kom meg dit. Ikke gærent.
Vi er ferdige.
-Ha det. -Ha det.
-Sinna? -Ja.
Fordi jeg klarer ikke å tenke.
Jeg tror jeg vil bruke en bil her.
Da skal den plasseres. Vi får håpe den passer.
Det...
Se så godt den passer!
Se så godt den passer, da.
Nå har jeg brukt masse gode lårmuskler på å komme meg...
-30 sek igjen. -...rundt treet.
Så måler vi antall meter på det.
-Der. -Sånn.
Jeg har gamblet alt på at det handler om antall meter man har beveget seg.
For hvis det handler om luftlinje, har jeg bare beveget meg 1,5 meter.
Det er ikke så langt.
Men jeg kan flytte den, da.
Tre, to, én, stopp.
Ja.
Det var gøy.
Det blir sånn.
Nisselandet Norge.
-Da har det gått 60 sekunder. -Dette er bra.
Der.
Yes!
Ja.
Henrik.
Nydelig strømlinjeformet forming av stol der.
-Bra levert. Du gjorde alt riktig. -Jeg er fornøyd med den.
-Du ser ikke fornøyd ut. -Det er en påbegynnende "cockiness".
-Jeg har startet fint nå. -Det er veldig kort vei
fra misfornøyd til hoven. Så langt unna hele tiden.
-Ina, dette var gøy. -Ja, det var gøy.
-Det var rene Tusenfryd. -Herregud, jeg koste meg masse.
Og fullt sikkerhetsutstyr. Bra at du hadde hjelm.
-Søren, det gikk fort. -Jeg skal passe på.
Så var det Pernille, som jo tok runder rundt. Hva måles det på?
Det står jo i brevet at du skal komme deg så langt du kan.
Det er noe du tenker hvis du vekker en slumrende bjørn i sola.
Da tar du ikke bare en runde i skauen og havner halvannen meter unna gapet.
-Nei, jeg går ikke for kringle... -Du gjør ikke det.
-Da går du lengst mulig. -Nettopp.
-Da blir det 1,5 meter. -Fader.
-Skal jeg ta resten? -Ja.
-Det er ikke så verst... -Det er masse annet dårlig her også.
Vi bare unnlater å snakke om det, for det var så veldig tydelig.
-Thomas: 30 centimeter. -Ja!
Det var kult.
-Ole Henry: Én meter. -Nei. Ja...
Så med andre ord, Pernille: Tredjeplass med 1,5 meter.
-Det er faktisk helt utrolig. -Ina: 123 meter og Henrik: 268 meter.
Bra.
Det er fascinerende at Henrik, som kjører bil,
ikke kommer lenger enn dobbelt så langt som hun på kontorstol.
Jeg kom overraskende langt.
En biltur på to timer tar bare fire timer med kontorstol.
-Her er poengene. -Totalen, skal vi ta en titt på den?
Jeg ser at du troner på toppen, Henrik. Dette går jo veldig bra.
Ellers ganske jevnt. Det er veldig lite som er avgjort.
Vi tar en liten reklamepause. Vi er straks tilbake.
Olli, kan jeg være litt privat her?
-Her? Nå? -Litt privat.
Ja, for all del.
På hjemmebane får jeg ofte høre at jeg er flink til å krympe klærne
når jeg tar klesvasken. Det er litt selvskryt, men.
Takk for at du deler. Det er modig.
Jeg tenkte å gi deltakerne en veldig enkel oppgave.
-Her burde egentlig alle vinne. -Spennende. Skal vi se, da?
Hello.
Genser, eller?
-Tør du ikke ta på den? -Ikke før jeg har lest det brevet.
"Krymp denne genseren."
"Den må presenteres innen 20 minutter."
"Minst genser vinner. Tiden starter nå."
For en oppgave. Det er veldig, veldig bra. Ok...
Målet er å få den ned i XS.
Ja da. Oppgaven, den er enkel.
Dere har altså 20 minutter på å krympe genseren mest mulig.
Da er det egentlig bare å ta fram lupe og pinsett.
Jeg ville ikke stresset for mye.
Men vi kan jo se hva for eksempel Henrik og Ina får til.
Krympe en genser. Jeg kan ta den i en oppvaskmaskin.
Ok. 70 grader, er ikke det fint?
Når jeg tar den ut, passer den til en toåring.
70 grader.
Det står ikke at den må være krympet fysisk.
Her har du genseren.
-Ganske stor. -Den er ganske stor.
Men se nå.
Ja! Den er veldig grei. Den er jeg fornøyd med.
Ok.
Det var 20 minutter, det.
Sånn.
-Henrik... -Yes.
Enda en fempoenger.
Du mener helt oppriktig at folk sitter hjemme i stua
og tror at vi er sånne bitte små mennesker som bor i TV-en deres.
Nå har du undervurdert publikum enda mer enn jeg trodde var mulig.
Sier du nå at du ikke anerkjenner en optisk illusjon her?
Du kaller det en illusjon, altså.
Har du sett en illusjonist som bare spaserer vekk fra kamera?
"Se så liten den er. Magi!"
Jeg er enig i at det ikke er å komme seg ut av en safe på havets bunn...
-Det er ikke "houdinisk". -Men det er en optisk illusjon.
-Det sitter folk hjemme og i salen... -Som fortsatt tror at den genseren...
"Hva skjer med genseren? Den blir bare mindre og mindre. Helt utrolig."
Ok. Ina, du fikk den samme oppgaven som de andre?
-Jo. -Du er helt sikker?
Det virker som at du fikk oppgaven: "Gjør genseren bitte litt våt."
Det var løst til perfeksjon, for øvrig.
Jeg la den liksom... Du vet der man setter glass.
Det hadde funket bedre... Jeg har aldri sett inni en oppvaskmaskin.
Jeg vet ikke hvor mye vann som holder på inni der.
-Men er du fornøyd, da? -Nei.
-Ikke si at vi startet på topp nå. -På ingen måte.
Her kommer noen som har gjort en litt større innsats.
"Krymp denne genseren." Det hjelper ikke å koke den?
Salt.
-Nå helte du i salt? -Saltvann.
-Skal du farge genseren? -Grønn.
Den tror jeg krymper, altså.
Hvis jeg klipper ut en bit,
så er det denne genseren, bare at den har krympet.
Nå skal jeg lage en bitte liten genser.
Dette blir koselig å gjøre uansett om jeg vinner eller taper på denne.
Sånn.
Det kan være at det bare er jeg som går for å sy en liten genser.
Jeg tror ikke Thomas Numme gjør det.
Jeg tror ikke han har sydd noe i sitt liv.
Ja, men!
Jeg tenker nå at hvis dette er kroppen...
Hvis jeg får på noen armer, tenker jeg at jeg er ganske good.
Nå har vi en mindre versjon av samme genser,
altså en krympet genser.
Det er grønt, ja.
Au, au, au!
Den var blitt lenger, Olli.
Nå kom jeg på hvorfor jeg ikke syr.
Dette var mye vanskeligere enn jeg...
Kom igjen, da. For svarte.
Fire, tre, to, én...
-Tid. -Der.
Se nå.
Den er jeg fornøyd med, rett og slett.
Å, så liten!
Den var fin.
Det å krympe genseren er litt som å ønske å nyse.
Det er litt vanskelig når det virkelig gjelder.
Ole Henry, din genser ble større.
Kunne det gått noe særlig verre?
-Og grønn. -Du leste oppgaven opp ned.
Ja. Jeg vet ikke hvorfor, men jeg tenkte at det hadde vært...
Det hjalp ikke noe særlig.
Men jeg tenkte: Du skal ikke koke en ullgenser.
-Nei da, og det er bra tenkt. Men... -Men så ble den lenger.
Faen, nå øyner jeg håp.
Det skal du ikke.
Pernille og Thomas, dere går for samme løsning.
Thomas, hva tenker du når du ser hennes?
Den er mer forseggjort, men den er jo litt større.
-Den var smalere. -Du gir deg veldig fort.
Prøvde å være kritisk. "Det er sant."
Den er penere utført, men jeg var veldig fornøyd med resultatet.
-Du var det? -Omtrent som med koppen.
Hvor la du lista da du tenkte:
"Det er min første krymping, pluss første gang jeg syr i mitt liv."
Jeg tenkte at sying, det rekker jeg ikke. Men...
Klipping går bra. Du klippet ut en minigenser på 20 minutter.
Hadde du dårlig tid, da?
Ja.
-Vi kan jo ta noen resultater. -Vi gjør det.
Ole Henry, det blir jo sisteplass.
-For den er jo størst. -Den er større!
Du får faktisk ikke minuspoeng. Det skal du være glad for.
-For det blir ett poeng? -Ja.
Det skjedde ikke noe med din genser, så dere deler en tredjeplass.
-Hva? -Det er godt betalt.
Man får utrolig poeng selv om man driter seg loddrett ut.
Så blir det andreplass til Thomas. Pernille, det er den minste genseren.
Veldig fornøyd.
Det er én ting jeg har blitt veldig glad i de siste åra, Olli.
-Hva er det? -Det er badedyr.
Du liker å plaske i bassenget og kose deg med litt badedyr?
Nei, jeg liker å transportere badedyr.
Bære dem over hodet, ha dem på taket av bilen...
Jo høyere, jo bedre.
Ikke dyra som sådan, men hvordan de blir fraktet.
Og hvor høyt. Da kan vi titte på høytfraktede badedyr, da.
Titt-tei.
Jeg ser en A. Ja...
Fugl, bokstaven A.
Ja vel, ja.
En B der nede.
"Frakt dette badedyret oppå et tårn fra A til B."
"Høyeste fraktede badedyrtårn vinner."
"Badedyret må være fraktet til B innen 20 minutter."
Ja da, den er ganske så rett fram. Badedyret må fraktes oppå et tårn.
Distansen badedyret og tårnet skal flyttes, er fra den kjempestore A-en
til den kjempestore B-en nede i hagen.
De er helt umulig å ikke se. Dette gleder jeg meg til, faktisk.
Da kan vi bare sette i gang.
Vi begynner med Thomas, Ina og Pernille.
Jeg går for det mest åpenbare, som går an å bygge høyt fort.
Kan hende at det er fordi jeg har tenkt at ski er bra.
Hvis jeg gaffer dette sammen... Jeg skal ikke gå for noe høyere enn det.
Faren min var ingeniør. Jeg er usikker på om han hadde vært stolt.
Det er kanskje like greit at han ikke er blant oss lenger. Beklager.
Framtungt tårn!
Der. Sånn.
Kanskje jeg kan lage et så høyt tårn at jeg kan få tak fra balkongen.
Nå skal jeg feste det badedyret og frakte det fra A her...
...til B her.
Da frakter jeg det herfra.
Å, føkk!
Helvete. Faen, så dum jeg er.
Kom igjen, da! Faen!
Helvete!
Hoi!
-Nå er jeg ved B. -Ja.
Det føles som 17.mais største fane.
Jeg er ganske fornøyd, jeg.
-Olli, da er det tid for... -Reklame, Atle. Ses snart.
Thomas, vil du si at du er en observant type?
Nei, jeg vil si... Jeg la veldig godt merke til A-an.
Du leste jo brevet og noterte deg at det var en stor A ved siden av.
Du sa at det var umulig å ikke få med seg den B-en. Det var det.
Du fikk jo ikke med deg A-en heller, selv om du så den.
Jeg så den og kommenterte den.
Er det noe vi burde gjort for å enda tydeligere vise hvor de var?
Jeg tenker kanskje at jeg har en diagnose.
For du gjør ditt beste og kan bekrefte det?
Jeg tenker: "Jeg kan velge A til B", selv om jeg har sett dens tore A-en.
Men det er først da jeg står på altanen at jeg ser den B-en.
Men du lover at du gjør faktisk ditt beste?
Kan du si rett i kamera at du gjør ditt aller beste?
-Si navnet ditt først. -Hei, mitt navn er Thomas Numme.
Denne oppgaven har jeg løst på absolutt beste måte.
Ja.
Vi må nok også ta en liten vurdering på høyden på tårnet ditt.
Ina og Pernille, godt løst. Ski er en favoritt blant tårnbyggere.
-Du har noen tall her, kanskje. -Pernilles tårn: 3 meter og 86 cm.
-Helt fint nok. -Du har akkurat sett Thomas.
-Ina: 5 meter og 13 cm. -Det er veldig bra.
-Hva skal vi si om Thomas sitt tårn? -Han løp med badedyret langs bakken.
Det subbet nedi. 12 centimeter?
-Vi kan si 20 centimeter. -Absolutt.
-Men det var et ganske bredt tårn. -Veldig bredt.
Spørsmålet er om det er noen som kan slå Inas fem meter, da.
Det kan vi se på.
Sånn. Så lurer jeg på:
Må den være intakt, den forbannede fuglen?
Jeg er ikke så handy, men sånn her har jeg sett folk gjøre.
Å, dæven!
Den er jo høy som bare rakkeren.
Jeg tror liksom ikke at jeg tør å få den høyere. Tør jeg gå høyere?
Du har jo den historien om Ikaros.
Som ble for ivrig og fløy for nærme sola.
Og brant opp, det lille kreket.
Fjær og nebb og alt.
Kom igjen!
Kom igjen, da.
Det er akkurat høyt nok. Det kunne ikke vært høyere.
Ok. Ferdig!
Det kunne ikke vært høyere, for det var vanskelig å kontrollere.
Den kan jeg fort vinne på.
-Og der er tiden ute. -Nei!
Dårlig grunnmur, eller grunn...
Ja.
Da var det ikke du som fløy for nær sola, Henrik.
Det var det du, Ole Henry, som gjorde.
Jeg trodde røret på bunnen bare var å dytte opp, men det...
Du ble overmodig der.
Hadde du holdt på i 20 timer til, så hadde det fortsatt blitt liggende.
Tror ikke det var mer å hente der.
-Nå vil jeg ha noen høyder. -Det skal du få.
Ole Henry sitt tårn, skal vi se...
-Det er vel ingenting. -Det er ingenting, nei.
Han fikk ikke fraktet det ned.
Det er null og niks. Oppgaven er ikke løst.
-Det er rett og slett ryk. -Har jeg fått poeng i dag?
Nei, men det kan du få: Null.
Så er det Henrik sitt tårn. Det ble 6 meter og 14 centimeter.
-Ole Henry, du får null poeng. -Men han hadde det bredeste tårnet.
-Ta med deg det. -Da det lå på bakken, ja.
Kjempebredt tårn.
Null til deg, Ole Henry. Thomas, du får to poeng.
Pernille tre, Ina fire og Henrik får fem poeng.
Da tar vi en titt på totalen så langt i dag.
Ja da! Det er ikke avgjort, men det er en god ledelse på Henrik.
Nå skal det avgjøres i studio. Som vanlig, opp og hopp.
Ja da. Nå skal dere altså gå pengeslang i Atles hage.
Dere har på dere hatter. Dere synes godt.
Det ligger mynter rundt omkring og dere har sparegris i hånda.
Når jeg spiller på denne melodikaen, kan dere bevege dere fritt rundt.
Den som har flest mynter til slutt, den vinner.
Men når jeg stopper å spille, da skjer dette.
Ja da. Da kommer Atle og sjekker.
Den første han ser, må gå og sette seg på taperstolen.
Så er det selvfølgelig den med flest mynter til slutt som vinner.
Så det er en fordel å holde ut lenge. Da begynner vi.
Oi, satan.
Pernille bak giraffen.
Er vi helt sikre på at det er meg du ser?
Jeg ser en blå hatt.
-Det er så dårlig gjort. -Du kan få gå og sette deg.
Henrik bak det som var en busk.
Greit. Nå kan du gå og sette deg.
Helt umulig.
Jeg ser ingen.
Lilla hatt bak sykkelen. Det er Ole Henry.
Det er riktig.
Ole Henry.
Legg fra deg mynten. Legg den fra deg.
-Ser ingen. -Ser ingen, nei.
-Numme bak giraffen. -Det er riktig.
Det betyr at vi har en vinner av dette.
Men det er hvor mange mynter de fikk. Det teller vi opp på plassene våre.
Veldig bra. Det gikk tidvis hardt for seg. Ingen skader?
-Nei. -Fantastisk.
-Skal vi ta en oppsummering? -Jeg har telt over.
Men dere kan nå snu dem rundt ned på gulvet foran dere.
På én, to, tre.
Søren, det var utrolig lite.
-Nei, se så lite jeg har. -Du var mer opptatt av gjemmebiten.
Jeg følte meg så lur baki der.
Det er veldig jevnt på topp tre. Det er jevnt i bunn to også.
-Men nederst... Pernille: Fem. -Det er helt greit.
Henrik: Sju. Så skiller det bare tre mynter på de tre topp-plassene.
-Oi. -Det er 31, 33 og 34.
-Ina: 31. -Nei!
Thomas: 33.
-Ole Henry: 34. -Ja!
-Wow. -Bra.
Veldig bra.
Imponerende. Vi skal ta en titt på vinneren av dagens program,
som får med seg fem ting som noen er stolte av å ha laget selv.
Da tar vi en titt på totalen etter dagens program.
Vinneren er Henrik Fladseth.
Det er Henrik. Kom opp og ta imot dette med stolthet.
Så langt i sesongen ser stillingen slik ut. Takk for at du så på.
Husk at tårn fungerer best i høyden. Vi er tilbake neste gang.
Hvis du likte dette programmet, kommer du til å elske det neste.
Vi ses.
Det er ikke veldig bra.
Tekst: Sunniva S. Olsen LinQ Media Group