Pidä siinä.
Tämä on solmussa!
Makkarapötkö.
Tärkeä tilanne, presidentti paikalla.
Tervetuloa Suurmestarin seuraan!
Olen suurmestari, mutta myös ihminen.
Nautin viihdetaiteilijoiden hikoilusta, —
kun he ratkovat tehtäviä.
Se on parasta hupia. Pitemmittä puheitta aloitetaan.
Vakikilpailijamme ovat: Roni Bäck.
Janne Kataja. — Hei, hei!
Jukka Hildén.
Ja Jenni Poikelus.
Tällä viikolla heidän kanssaan kisaa —
ennakkosuosikkini, loistava näyttelijätär Miitta Sorvali.
Kiitos! Jee!
Vieressäni istuu päivästä toiseen tuomari Pilvi Hämäläinen.
Kiitos! — Mitä on luvassa?
Tänään on todella hienoja tehtäviä.
Parempia kuin ennen? — Ei kai varsinaisesti.
Samaa laatua.
Tai jos nyt mietin, voi olla, että ovat huonompilaatuisia.
Jonkun mielestä täyttä sontaakin.
Tämä oli loistava myyntipuhe, kiitos!
Ennen varsinaista kisaa selvitetään, mistä kilpaillaan.
Jaossa on ensimmäiset pisteet.
Pilvi, kerrotko, mistä on kyse? — Mielelläni.
Jakson palkinnot ovat asioita, joita kilpailijat toivat kotoaan.
Tänään pyysit heitä tuomaan kummallisimman matkamuiston.
Muistutan, että se varmastikin lähtee antibiooteilla.
Miksi vain Jukka nauraa?
Vähän hermostuneesti vieläpä. — Aivan.
Aloitetaan. Jenni, minkä matkamuiston toit?
Toin erittäin rakkaan matkamuiston.
Se on sämpylä Lissabonin lennolta muutama kuukausi sitten.
Miksi sulla on se?
Tarjottimella oli ahdasta. Laitoin sen taskuun.
Eihän toisessa taskussa oo kanapasta?
Sen mä söin sieltä. — Taskustako?
Selvästi halpalento. Tämä oli kummallinen.
Seuraavaksi Janne. Mikä tämä on?
Kuparipannu Turkista. — Miksi hankit sen?
En mä tiedä. — Mitä vaimo sanoi?
En tiedä, se lähti.
Liittyikö se pannuun?
Ei tähän pannuun. Pannuihin kyllä.
Oot selvästi pannumiehiä.
Jukka, sä toit tällaisen.
Se on mun onnenkeppi. Kerron siitä tarinan.
Ajoin Amerikan halki. Texasin kohdalla pärähti poliisin pillit.
Disko pyöri, valot vilkkui. Texas ranger koputti ikkunaan.
"Sir, ulos autosta." Astuin ulos keppi kädessä, stringit jalassa.
Tuore USA—polttomerkki kankussa.
Katsoi vain ja sanoi: "Sir, takaisin autoon."
Päästi menemään ilman sakkoja tämän avulla.
Se on. Miitta, sä toit tämän. Mikä tämä on? (Miitta nauraa.)
Olin 18. Liftasin 24—vuotiaan Liisa—ystäväni kanssa —
Puolasta Tšekkoslovakian läpi Unkariin.
Olin meikitön, lettipäinen kiltti tyttö.
Liisa oli kohtalokas, eroottinen nainen.
Muistan vain, että Liisa halusi koko ajan rakastelemaan.
Vaikka oli mikä kuski, se pyysi pysähtymään rakastelemaan.
Mä söin makkaraleipiä. Mutta mikä tämä on?
Minä en rakastellut kertaakaan, mutta ostin koko ajan jotain.
Meillä oli vain reput. Ostin turkin Tšekkoslovakiasta.
Se on kasakan satavuotias turkki, joka seisoi kuin olisi puuta.
Ei sitä voi käyttää. Se oli niin hieno.
Muistan aina, että Liisa kantoi sitä turkkia ja rakasteli välillä.
Kerro Liisalle terveisiä. — Joo.
Melkein voidaan sanoa, että Liisa oli ihmemaassa.
Roni, sä toit tämän. Mikä tämä on?
Fort Boyard —kolikko. Voitin sellaisen kilpailun 2018.
Varastin sieltä kolikon.
Varastit kolikon. — Joo.
Päätit kertoa varkaudesta televisiossa.
Voiko tämän leikata pois? — Tämä on ainoa, mitä jätetään.
Pisteytin nämä seuraavalla tavalla.
Viisi pistettä Jennille.
Neljä pistettä Miitalle.
Kolme Jannelle, kaksi Jukalle hienosta tarinasta.
Muuten matka—asu ja —muisto oli tavanomainen.
Yksi piste Ronille kolikosta.
Koko jakson voittaja saa palkinnoksi esineet.
On aika mennä ensimmäiseen tehtävään kartanolle.
Olkaa hyvät.
Jaahas, has, has.
"Tilaa fantasiapitsa suurmestarille."
"Tilaat XL—kokoisen kasvispitsan pekonilla ja pepperonilla."
"Ei tomaattia tai juustoa."
"Et saa käyttää kyseisiä sanoja tilatessasi."
"Bonuspiste, jos saat työntekijän sanomaan "merisää"."
"Onnistunein suoritus voittaa."
Mitä?
Apua, en osaa käyttää toisten kännykkää.
Hienoa! Tätä odotan innolla.
Kenestä aloitetaan? — Roni, Jenni ja Janne.
No niin.
Haluaisin tilata fantasiapitsan suurmestarille.
Se on XL—kokoinen kasvispitsa.
Sanoinko sen?
Se ei tykkää punaisesta, niin ei saa olla tuoreita... noh...
ei kuivattuja eikä... — Punainen hedelmä.
(Naisääni:) Tomaatti ja paprika? — Tomaatti.
Hups.
Älä laita päälle raastetta... — (Naisääni:) Juustoako?
Just, tai missään muodossa sitä.
(Naisääni:) Tuleeko vegaaninen?
Ei ollenkaan sitä. Niinku ollenkaan. — Joo.
Jauhelihako? Pitää tehdä jo. — Ei, vaan suikaletta.
Sitä syödään aamuisin.
Semmoinen rasvainen possusta.
Ööh, okei, siis pekoni! — Joo, just se!
Mitä sanoit ennen kinkkua? — Mikähän?
Se oli pekonia. — Joo, sitä.
Makkarapötkö.
Se muistuttaa pippuri—sanaa. — Pepperoniko?
Eikö pitänyt olla kasvispitsa? — Joo, sen tilasin.
Joo, joo. Selvä.
Kysyiköhän kaveri vielä jotain? Niin, hän kysyi, —
millainen ilma on, jos veneilisi.
Tiedätkö semmonen joku, että "Uuleå 54".
Mikä on, ei järvi vaan... — Meri.
Just se! Se ohjelma oli se, ja sitten kun on tiedotus, —
paistaako vai sataako.
Sää. Merisää. — Just se!
Oi vitsi, katsoitko jostain? Mikä se on se uutis...
Uutisissa on joku osio, missä ne kertovat.
Hmm... Nyt en kyllä tiedä.
(Huokaa.) No joo.
Voiko tähän numeroon soittaa? — Voi.
Jos keksit, mikä on se tuuli saaristossa, niin soita.
Jannella ainakin oli muutama moka.
Aloitit XL—kokoisella kasvispitsalla.
Tätä nauhaa on käpälöity.
Kyseisiä sanoja ei ollut lupa käyttää.
Tuliko pitsat perille? — Tuli.
Tässä Ronin ja Jennin pitsat.
Kummassakin oli kaksi virhettä, tomaattikastike ja juusto.
Kumpikaan ei saanut sanaa "merisää". Ei bonuspisteitä.
Miten on meidän moka, jos ne tekee pitsan väärin?
Entä Janne? — Tässä kuva.
Jannen pitsassa oli yksi virhe, tomaattikastike.
Janne sai työntekijän sanomaan "merisää", —
mutta sanoi itse useita kiellettyjä sanoja.
Miten tehdään? — (Janne:) Mitä mä sanoin?
Mun paras tehtävä. — XL—kokoinen kasvispitsa heti alkuun.
Sanoin sen lopuksi. — (Jukka:) Katsoitko äsken saman videon?
Katsoin, katsoin. — Tehdään nyt näin, Janne.
Sait bonuspisteen. Vääristä sanoista ja selityksestä —
otetaan bonuspiste pois.
Kohta Miitta ja Jukka tilaavat lisää pitsaa.
Käydään pienellä katkolla.
Tervetuloa takaisin Suurmestarin pariin.
Ennen katkoa Jenni, Roni ja Janne tilasivat pitsaa —
rajatuilla ohjeilla. Pilvi, mikä oli tarkka tilaus?
XL—kokoinen kasvispitsa pepperonilla ja pekonilla —
ilman juustoa ja tomaattia. Näitä sanoja ei saanut käyttää.
Vielä on näkemättä Jukan ja Miitan suoritukset. Katsotaanko?
Ehkä. Haluanko kuulla tämän vielä kerran?
Ei, katsotaan ne.
(Puhelin tuuttaa varattua.)
Löi heti luurin korvaan. Tämä lähti hyvin.
(Naisääni:) Ei kuljeta tähän osoitteeseen. — Eikö?
Saisiko lisämaksusta?
Mitäs teillä on siellä menussa? Myytte sitä littanaa.
Jos maksan satasen ylimääräistä, tuotteko?
On tärkeä tilanne. Presidentti on paikalla.
Mikä on suurin? — (Miesääni:) Extra large 3—4 hengelle.
Saisinko pitsan Kulosaaren kartanoon?
(Mies aksentilla:) Vuosaari? Joo. — Ei kun Kulosaaren!
Silloin se on vegetariana. — Joo. Mitä siihen tulee?
Sitten semmoinen iso läpyskä.
Siihen sitä, mitä possussa on ja sitä hirveän polttavaa vihreetä.
Mikä täyte? Rucola, liha, kebab, —
pekoni, kinkku, mikä? Meillä on kiire nyt.
Niin täälläkin. Presidentti odottaa. Tärkeä tilaus.
Niillä pienemmillä pyöreillä jutuilla, mitä laitetaan päälle.
Olisiko pepperoni? — Just. Ne kaksi ainesosaa.
Lähetä meille viesti. — En pysty. Olen sokea.
Mun on pakko sanoa tilaus. Ei saa olla sitä, —
mitä lehmänmaidosta tehdään eikä niitä punaisia. — Nyt on kiire.
Meillä ei ole aikaa. On vähän kiire. — Joo.
Mua kiinnostaisi, kun on aallokko. Voitko katsoa netistä, —
mikä on tämä... ei perussää, vaan se merellä.
Siis sää? Säämeri? — Toisinpäin.
Merisää?
(Äkäisesti:) Kinkku, pekoni... — Se kakkonen! Kinkun jälkeen.
Soitan sulle takaisin. — Et kuitenkaan soita. Kiitos.
Upeasti meni.
Näin tilataan pitsa. Hä hä hää!
Ai että!
Miitta, eikö tehtävä itsessään ollut kyllin haastava?
Pelasit presidenttikortin. — Tykkäsin kakkospuhelusta.
Olin rasistinen, niin se leikattiin pois. — Ymmärrät kai.
Enhän saanut tuosta edes pitsaa.
Miitan soittelut jatkuivat tosiaan. Tuliko lopulta pitsa?
Tuli kyllä, kummaltakin.
Tässä kuva Miitan pitsasta.
(Naurua.) — (Miitta:) Mitä nauratte?
(Pilvi:) Pitsassa oli neljä virhettä. Pepperoni puuttui, —
ja siellä oli ylimääräisiä täytteitä.
Sitruunamajoneesia, kinkkua ja jalapenoja.
Okei. — Jalapenoa ei pyydetty.
Tarkoititko pepperonia? — Sotken ne aina.
Vähän sama asia.
Mulla on sama. Jalopepperoni on parempi laatu.
Mites Miitalla muuten meni?
Miitta onnistui kuitenkin...
Miitta sai työntekijän sanomaan "merisää". Bonuspiste.
Tässä on kuva Jukan pitsasta.
Suoritus oli erittäin onnistunut. Nolla virhepistettä, eli täydellistä.
Bonuspiste myös merisäästä.
Bonuspiste! — Täydellinen pitsa ja merisää.
Jukka kuusi pistettä.
Kaikille muille neljä. Mikä on tilanne?
Kokonaispisteissä johdossa on tässä vaiheessa...
Jenspa.
Ollaan niin hyvässä vauhdissa, että otetaan seuraava tehtävä.
Moikka! — Moikka.
Tämä ei mene putkeen. — "Poista lanka rullasta."
"Sata sekuntia aikaa valmistautua." — "Sata toimia."
"Eniten lankaa poistanut tai nopein voittaa."
"Valmistautuminen alkaa nyt."
Tehtävänä oli poistaa lankaa annetusta lankarullasta.
Oleellista oli valmistautumisen ja toiminnan ero.
Eikö niin? Se ei ollut kaikille selvää.
Niin. Siitä saattoi olla eri näkemyksiä.
Aloitetaan Jennistä ja Miitasta.
(Jenni kihertää.)
"Valmistautuminen alkaa nyt."
Nyt.
Oho!
Ää!
Onko tämä valmistautumista? En mä tiedä.
Ei vitja!
Minuutti.
Ai valmistautua? — Niin.
Tämä oli tyhmästi tehty.
Tää on ihan solmussa!
(Kolinaa.)
Selvästi kannatti valmistautua. — Joo, tää oli... Älä viitsi!
Miksi auot päätä? — Luuletko, että voitat?
Tämä näyttää aika hyvältä. On tätä aika paljon pois.
Kolmekymmentä sekuntia.
Kymmenen. — Oijoi! Loppukiri!
Aika.
Loppuu... nyt.
Wuhuu! — Semmonen.
Jenni ja Miitta, valmistauduitte etukäteen ja siirryitte toimintaan.
Niin. Ymmärrän sen nyt.
Muistan, miltä tuntui silloin.
Ajattelin etukäteen, että tämä on luovuustesti. Voi kokeilla kaikkea.
Kaikki meni lukkoon. Pystyin vain tähän.
Oli valtava keksintö heittää rulla pöydän yli. Olin ylpeä siitä.
En keksinyt muuta koko tehtävässä.
Aivot jumittuivat heti.
Katsotaan, millaiset tulokset olivat.
Jenni poisti lankaa rullasta 160 metriä. — Oho!
Miitta 185 metriä. — Ohoh!
Eikö oo aika hyvin? — On.
Olisit heittänyt ikkunasta. Saisi 200 metriä.
Kelpo avaus. Jännä nähdä, mitä muita pulmia syntyi.
Käydään ensin pienellä katkolla.
Tervetuloa! Ennen taukoa —
Miitta ja Jenni kelasivat lankarullia maanisesti tyhjäksi.
Ketä seuraavaksi katsotaan?
Ronin ja Jannen lankarullashow on yhdistetty. Kattellaan niitä.
Totta kai.
Voiko mennä ulos? Mennään. Mennään ulos.
Missä se auto on?
(Pilvi:) Minuutti valmistautumisaikaa. — Joo.
Ajan hitaasti, ettei tämä katkea. Rulla tyhjenee nopeammin näin.
Odota. Noin.
Voinko vain juosta näin? Ai!
Katkesiko se? Ei...
Pidä siinä, hyvä.
Puoli minuuttia valmistautumista. — Mene, mene nyt.
(Roni:) Juokse, Roni! Mitä nyt?
Tämä meni katki. — Valmistautumisaika loppui.
(Roni:) Mene nyt!
Aika! — (Huohottaa.) Miten voi olla näin huono kunto?
Aika!
Mihinhän se meni?
Myös heillä oli sata sekuntia valmistautua ja sata toimia.
Roni tyhjensi kerää juoksemalla —
ja Janne katosi autolla jonnekin. Missä Janne oli?
No tuota... Selvittelin jälkikäteen, sekunnilleen, missä se oli.
On se tiedossa. Janne palasi kyllä kartanolle.
Roni purki lankaa rullasta 177 metriä.
Janne puolestaan poisti lankaa 280 metriä.
Paras tulos tähän mennessä.
Ei kauhean paljon enempää.
Vielä on näkemättä Jukan suoritus. — Jukka on jäljellä.
Miten Jukka selvisi? Katsotaan.
"Alkaa..." (Rykii.)
"...nyt."
Eniten lankaa pois rullasta.
Noni!
Valmistautumisaika on... — Ei tarvi enempää.
"Aika alkaa..." — Aika alkaa nyt.
Noin olisi pitänyt tehdä.
(Torviääniä.)
Kiitos.
(Jenni ähisee turhautuneena.)
Jukka! Olen yllättynyt. — Kerrankin elämässä oivalsin.
Tuli oikeaan paikkaan.
(Jaakko:) Käytit oikeaan kohtaan sen ainoan kerran.
Paljonko lankaa lähti?
Jukka poisti rullasta... viisi tuhatta metriä. — Vau!
(Roni:) Taisit voittaa. — Oon aivan fiiliksissä.
Jukka, viisi kilometriä lankaa sadassa sekunnissa.
Pisteet menevät näin:
Jukka viisi pistettä, Jannelle neljä, —
Miitalle kolme, Ronille kaksi ja Jenni... yksi piste.
Ai vitsi! — (Pilvi:) Johdossa on nyt Jukka.
Viimeisellä sijalla Roni.
(Jukka:) Nyt jännittää.
Ei hätää, tehtäviä on jäljellä. Siirrytään seuraavaan tehtävään.
Jaha!
Moi! Kiitos.
"Lastaa kiikkulaudan pään laatikkoon..."
"...tuomarin painon verran asioita tai esineitä."
"15 minuuttia aikaa, yksi yritys."
"Aika alkaa nyt."
Vaarallisilla vesillä. — (Janne:) Paha.
Tehtävä vaatii tarkkuutta ja lihamestarin silmää.
Kenestä aloitetaan? — Katsotaan ensin Jenni, Miitta ja Roni.
Niinpä tietenkin.
Paljonko painat?
Tämä tuntuu tosi kamalalta.
62 kiloa? 61?
58?
15 minuuttia aikaa hakea tavaroita.
Painavaa kampetta saa olla.
Kaikki tämmöinen painaa. No ei kyllä paljoa.
Oon ensimmäistä kertaa luova.
Jaksaisinko nostaa?
Viedään tämä ensin tuonne.
Miten nämä pysyy pystyssä?
Ehkä liian rikki menevää.
Äh! Öh!
Rakennan tästä kuljetusvälineen.
Tuntuu, että on hirveästi. Miten voisi olla 50 kiloa?
(Jenni ähisee.)
Noh!
Odota vähän.
(Yleisö nauraa.)
Joo, aika hyvä.
Kävin erikoispitkän matematiikan. Osaan laskea tämän.
Kymmenisen litraa. 10, 20. Päälle 2,5 ja 2,5.
(Pilvi:) Kaksi minuuttia aikaa valmistautua.
Kymmenen, yhdeksän, kahdeksan, —
seitsemän, kuusi, viisi, neljä, —
kolme, kaksi, yksi, aika.
Valmista tuli.
Ootko nyt siinä? — Joo.
Noh! Miksi painat sitä?
Nyt kävi laskuissa joku moka. Nyt oon märkä.
Oliko erikoispitkästä matikasta hyötyä? — Ei käyty litroja läpi.
Pysyttiin metreissä. Olikohan ne "feet" vai "miles"?
En ymmärtänyt sanaakaan. — Erikoispitkää.
Miitta, tekisitkö nyt jotain toisin?
Todellakin. Taas sama kuin langassa.
Täysin lukkoon. Haen sisältä tavaroita.
En edes mieti niiden painoa.
Miksi unohdin sivurakennuksen? Siellä oli ruohonleikkuria.
Oli aivan... tukkoiset aivot. — Mulla on sama.
Se mun käsittämätön härveli painoi ehkä 14 kiloa.
(Jukka:) Se oli taideinstallaatio.
Jenni ajatteli, että yksi riittää. — Se tuntui täydelliseltä.
Nostin Pilviä ja sitä.
Sama fiilis. Yhtä kylmä ja kova.
Miten kolmikko pärjäsi tulosten perusteella?
Miitan arvio oli 31 kiloa alakanttiin.
Ronin 29 kiloa alakanttiin.
Jennin oli lähimpänä, ainoastaan 26 kiloa alakanttiin.
Ei mennyt ihan putkeen.
Niin, ne olivat ainakin kohteliaita arvioita.
Vielä on Jukan suoritus, ja Jannen. Eikö? — Joo, on.
Katsotaanko ne? — Vai käydäänkö ensin katkolla?
Käydään sitä ennen katkolla.
Tervetuloa takaisin!
Ennen katkoa Roni, Miitta ja Jenni —
arvioivat tuomari—Pilvin painoa —
lastaamalla kiikkulaudalle esineitä.
Kaikki olivat noin 30 kiloa pielessä.
Vielä Jukka on jäljellä, ja Janne. Katsotaanko?
Katsotaan yhdellä kertaa. Ne on kiedottu samaan pakettiin.
Okei. Otan sun syliin.
Jos kannan jotain tavaraa...
Paljonko tähän mahtuu vettä?
Kai näissä jossain lukee? Eikö muka lue?
Todella ärsyttävää.
Hahaa! (Voitonriemuista naurua.)
Sinne oli jäänyt tarra. (Nauraa.)
Paljonkohan tämän vetoisuus on?
20 litraa. Se on 20 kiloa.
Tuo on silloin...
Tuossa on kaksikyt. Kolmekyt.
Jos tämä painaisi... ehkä kaksi kiloa tyhjänä.
Pirun kahva lähti!
Minuutti 15 sekuntia. — Jää aikaa kansantanhulle odotellessa.
Voi!
Tämä on ehkä liian painava.
Perhana! Tuota...
(Pilvi:) Neljä, kolme, kaksi, yksi.
Aika. — Otan vähän vielä pois.
Joo, eli...
Istutko kunnolla? — Joo. Nyt.
(Miitta:) Eih. On se.
Haa!
En kestä!
(Roni:) Nyt oli kyllä. — (Jenni:) Jumanpöö!
Täydellinen arvio. En uskonut, että kukaan onnistuisi.
Mihin arvio perustui? — Vaimo on raskaana.
Tiesin naisten painoja. Arvioin sitä kautta.
Oli vähän tuhdimpi aamupala, niin heitin limsapullon.
Se sai vaateriin. — Täydellinen suoritus.
Mikä oli Jannen tulos? — Janne oli lähellä.
Valitettavasti 800 grammaa pieleen. — Oho!
Niin lähellä? Alaspäin varmaan? Oon kohtelias.
Alas, jos kerran jäin...
En kehdannut laittaa tasarahaa.
Meinasit. Heitit kolme kourallista vettä pois.
Ehkä se oli se 800 grammaa.
Katsoin, että saavi on valtava. Näyttääkö pahalta, —
jos mies vertaa häntä saaviin?
Olisi pitänyt olla rehellinen.
Se ei aina kannata.
Jukalle viisi pistettä, muille yhdestä neljään tulosten mukaan.
Mikä on kokonaistilanne?
Johdossa on tällä hetkellä...
Jukka. Viimeisellä sijalla Roni.
Mutta arvon ystävät, kaikki voi vielä muuttua.
On finaalitehtävän aika. Pilvi, mikä se on?
Se on finaalitehtävien eliittiä. Hienostunut ja villi.
Miitta, lukisitko kirjeen ääneen?
"Kirjoita toiseksi pisin T—kirjaimella alkava sana."
"Toiseksi pisimmän sanan kirjoittanut voittaa."
Eli kaikki kirjoittavat tauluun piilossa valitsemansa sanan.
Merkkimäärältään toisiksi pisin sana voittaa.
Ymmärsittekö?
Ottakaa taulut. — Kyllä.
Kirjoittakaa. Älkää katsoko toisiltanne.
Kääntykää niin.
Kirjoittakaa sana tauluun nyt.
Jenni, älä laita tavuviivoja. Niitä ei lasketa.
Kuulee, kun toisella suhisee.
(Janne:) Olen kuuntelematta. (Miitta ölisee.)
Pitää olla valmista. Janne. Näytätkö sanasi?
Todellisuudentutkimuskeskus.
Todellisuudentutkimuskeskus!
Ajattelit, että joku kirjoittaa pidemmän.
Kukaan ei uskalla kirjoittaa lyhempää. Se jäisi keskimaastoon.
Miitta, minkä sanan kirjoitit? — Televisio—ohjelman.
Oliko se noin mahtava? Huikea sana.
Lisäsin N:n, kun kuulin, että tuo kirjoitti pidemmän. Vielä mahtui.
Kirjoitan näin kortteihinkin.
Se pienenee tuonne. Usein osoite ei edes mahdu.
Ehhehe. — Se siitä.
Roni, mitä kirjoitit? — Mietin pitkään. En keksinyt muuta.
Tuberkuloositohtori.
Pitkä. — Tuberkuloositohto—ri.
Mistä tuli tuo mieleen?
Meitä tubettajia verrataan usein tuberkuloosiin.
Tohtorilla sai pituutta. — Olen mykistynyt.
Jukka. — Tamperelaiseksikaan.
Tamperelaisen vieressä ei keksi muuta. — Tamperelaiseksikaan.
Mitäs meidän tamperelainen kirjoitti?
Tauti. — (Roni:) Vähän sama!
Halusitko kirjoittaa pidemmän, mutta käsiala oli liian isoa?
Voi olla, että kävi niin.
Pilvi, kuka kirjoitti toisiksi pisimmän sanan?
Tuli tasapeli.
Yhdeksäntoista merkkiä oli Ronilla ja Jukalla.
Luulin ihan voittavani. Tuuletin jo. — Vuoden sana.
Finaalitehtävässä pisteet menivät näin:
Jukka ja Roni, molemmille viisi.
Miitta ja Janne, teille neljä.
Jenni kuittaa "tauti"—sanallaan kolme pistettä. — Vau!
(Janne:) Hyvä, hyvin meni.
Tehtävät on tehty. Pilvi, mikä on lopputulos tänään?
Kilpailu oli tiukka. Kaiken jälkeen eniten pisteitä kerrytti —
Jukka!
(Jaakko:) Onnea! — Otan turkin olalle ja lähden rakastelemaan.
Jukka, mene nauttimaan palkinnoistasi.
Kiitos TV—katsojat, kiitos kilpailijat. Tämä oli Suurmestari.
Tekstitys: Jenni Rajala www.sdimedia.com