Rädsla att misslyckas.
Jag heter Greg Davies. Det här är "Taskmaster".
Ni ska få se fem komiker tävla om poäng–
–med slutmålet att få lyfta mitt tunga guldhuvud–
–ovanför sina vanliga huvuden och krönas till mästare.
Ny säsong, nya tävlande: Doc Brown...
...Joe Wilkinson...
...Jon Richardson, Katherine Ryan och Richard Osman!
Även min härliga assistent mr Alex Horne är tillbaka.
Hej.
–Välkommen tillbaka. Hur mår du? –Bra. Jag har mer självförtroende.
Min självkänsla är mycket bättre, så tack för det.
Jag ser mig själv lite som din au pair.
Jag bor hos dig, tar hand om dina barn, är ganska snygg...
Är du? Inget illa menat, men du ser ut lite som en piprensare.
Första uppdraget är som vanligt vinstuppdraget.
Du har bett dem att ta med sig sitt viktigaste dokument.
Den som har med sig det viktigaste dokumentet–
–får poäng, och den som vinner avsnittet vinner alla dokumenten.
Doc Brown, vilket är ditt viktigaste dokument?
Det är min första, eller en av mina allra första–
–kompletta rimböcker från min tid som tonårsrappare.
Vem har inte såna?
Den är full av de mest värdiga, innerliga–
–irriterande texterna som ni nånsin läst.
Minns du några av texterna?
"Glöm Minnenas allé, jag vandrar längs Attitydavenyn."
Vad sägs om det?
Vad har du med dig, Joe? Varför är det viktigt?
Det är mitt vigselbevis.
–Oj. –Ja.
Jag sa till frugan att jag skulle hit och behövde ett viktigt dokument:
"Får jag ta mitt vigselbevis?"
Hon sa nej, men jag tog med det ändå!
Ja. Jag är rädd för henne.
Det är inget skämt. Jag är livrädd för henne.
Jag satsade stort i ett tidigt skede.
Toppen. Det blir svårslaget.
Jon, vilket är ditt viktiga dokument?
Certifikatet som visar att jag innehar ett Guinnessrekord.
–Oj. –Fan också!
Ja.
–Vad har du världsrekord i? –Högst belägna ståuppföreställning.
–På ett berg? –Jag uppträdde på ett plan.
–Uppträdde nån annan med dig? –Nej.
Dara Ó Briain och Jack Whitehall var där som moraliskt stöd.
Båda två är längre än du.
–Uppträdde de? –Jag gick på först.
Det finns genuina Guinnessrekord. Det där är inte ett av dem.
–Det är min åsikt. –Skott avlossade.
Joe säger att han är gift, men det är jag som får skit.
Tänk att Osman skulle vandra längs Attitydavenyn.
–Katherine? –Mitt dokument är värt 10 000 pund.
Jag flyger mycket och vill inte bli störd på planet–
–av typ ståuppkomik.
Då skulle jag vara fast där.
Jag flyger så mycket i jobbet att jag fått en Companion Voucher.
Den som vinner den kan flyga vart som helst–
–och ta med sig valfri person gratis. Vilken stekare ni skulle framstå som.
–Fantastiskt. –Jättebra vinst.
Jag har nåt som är så viktigt att det sitter på min vardagsrumsvägg.
Till skillnad från Jon så har jag ett anständigt Guinnesscertifikat.
–Även du, min Brutus? –Det är till och med verifierat.
–Jag behövde inte flyga. –Nördvarning.
Jag nämnde flest huvudstäder på en minut i direktsänd tv.
Du måste bestämma dig. Ska vi börja med det minst viktiga?
–Nej. –Jag ger Joe förstaplatsen.
Tanken på dig ensam är så sorglig att jag inte står ut.
Det är fem poäng.
–Det äktenskapet är en bluff. –Doc Brown är tvåa.
–De andra tre kommer delad trea. –Nej!
–Vill du komma trea, Katherine? –Ja, ensam.
Ensam?
Då får Katherine tredjeplatsen och de andra två...
Du ger alltså världsrekordhållarna delad sistaplats?
Dags för det första regelrätta uppdraget.
"Lägg de här tre medicinbollarna på yogamattan..."
"...högst upp på den där kullen."
Den där kullen?
"Uppdraget är utfört när alla tre bollar ligger"–
–"fullpumpade och stilla på mattan."
–Snabbast vinner. –Tiden börjar nu. Upp dit?
Allvarligt?
Skrämmande uppdrag?
Inte om man jobbat på höjd förut.
Det är ett spännande uppdrag. Ska vi titta lite?
Vill du se Joe och Jon? Här kommer de.
Tiden börjar nu. – Den kullen?
–Ja, tack. –Allvarligt?
Åh... Nej! En boll till...
–Åh, Gud! –Fan också!
Två minuter, Joe. Två minuter har gått.
Håll tyst!
Nej. Nej...
Nej!
För i...
Kuk också.
Jag hatar kullar.
–Jag fick hämta den sista bollen. –Jag såg det.
Så där, ja. Färdigt. Stoppa klockan.
–Tack, Jon. –Dra åt helvete, Alex.
Min sjuåriga systerdotter hade kommit på en bättre plan–
–än att bära två bollar och sparka upp en.
Jag försökte bära två.
Jag försökte sparka upp alla tre på samma gång.
–Framsynt. –Inte tänkte jag bära dem.
Joe, din tid var 9.01 minuter, eller avrundat uppåt till 10.00.
–Om man vill. –Ja, det vill vi.
–Jon, 6.37. –Det är nästan 15 minuter, avrundat.
Hur många straffminuter får han för att ha förolämpat dig?
–Jag gillade det. –Då så. Vi tittar på lite mer.
–Vilka står på tur? –De glamorösa Doc och Katherine.
–Ja! –Det blåser mer där uppe än här.
Jag kan lika gärna ta två bollar.
Nån har redan försökt bära alla tre på en gång.
Jag kan inte ta alla tre.
Känner ni för att gå upp på kullen och förhindra att de här blåser bort?
De måste ligga stilla på en yogamatta.
Vad snällt av er.
Starka kvinnor som samarbetar är den snabbaste lösningen på allt.
Alla tre måste ligga här.
Håll dem där så hämtar jag den sista. Tack, tjejer.
Nej. Nej...
Fan. Fan också!
Ni känner inte för att göra mig en jättetjänst?
Kan ni bara se till så att de inte rullar ner?
Jag ska hämta den sista så kan ni fortsätta med ert sen.
Ge mig bara två minuter. Låt inte bollarna rulla ner.
Vi behöver bara lägga dem på mattan.
–Vi kan sitta på dem. –Okej, jag har stoppat klockan.
Bra jobbat. Så ska det se ut.
–Okej. Mår du bra, Doc? –Jadå.
Mycket imponerande att få in ett feministbudskap–
–i en lek som går ut på att få upp plastbollar på en kulle.
Jag älskar hur du charmade dem. Du hade strategin klar från början:
–Be folk om hjälp. –Och jag bar alla bollarna själv.
Jag såg det. Doc, du såg ut att ha en utarbetad plan–
–när du sa att det skulle blåsa mer där uppe.
Det gav mig visst hopp, för du tänkte.
Men så la du en liten sten på den stora bollen...
Ja, jag insåg så fort jag kom upp dit–
–att få upp en tillräckligt stor sten från marken–
–skulle bli omöjligt, så jag använde smågrus för att hålla dem på plats.
Vad fick de för tider?
Doc gjorde tre turer upp och ner och tog 12.25 minuter på sig.
Jag förväntade mig att det skulle vara bra.
Katherine skulle slå 6.37, och hon tog 7.36 på sig.
–Nej! Gjorde jag? –Vad höll du på med?
Hon gick, hon gick, hon gick. Det var det.
Bara Richard Osman kvar. Du sträckte väl bara på dig–
–och la dem där uppe med dina stora händer?
Det får vi se efter pausen.
Välkomna tillbaka. Fyra komiker och Richard Osman–
–tävlar om Joe Wilkinsons vigselbevis.
Påminn oss om vad som har hänt.
Jon Richardson är snabbast hittills–
–trots att han har två av komikens kortaste ben.
Det är bara Richard Osman kvar. Titta nu.
Hur ska jag göra det här? Det är väl typ omöjligt.
Jag ska läsa igen...
Det är långt upp, eller hur?
Åh, nej...
–Rätt så brant, va? –Ja. Den här blev en bra kälke.
Färdigt. Det är jättebrant.
Är Richard Osman ett geni eller borde det där ogillas?
Det stod definitivt nåt om bollarna och "uppe på kullen".
–Hur löd utmaningen? –"Lägg de tre medicinbollarna..."
"...på yogamattan uppe på kullen."
–Just det. –"På yogamattan som finns på kullen."
Kan vi på nåt sätt ta reda på om det faller inom utmaningens ramar?
Det har betydelse vad Susie Dent anser.
–Vi har frågat Susie. –Hon är med i "Countdown".
Hon sa: "Ordalydelsen är öppen för tolkning."
"Det är en klassiskt tvetydig engelsk prepositionsfras."
Så heter mitt nya rapalbum.
"Richards tolkning är ovanlig, men inte omöjlig."
Nej...!
–Joe, du känner väl Susie? –Ja. Hon har druckit några för många.
Om hon läste det på kvällstid så skulle jag avfärda det.
Så här ser jag på saken:
Susie Dent har koll på läget och Richard Osman är fantasirik.
Vad mig anbelangar vinner han uppdraget.
Vi tittar på ett nytt uppdrag.
Det blir en häftig blandning av sport och grönsaker.
Potatis. Min favorit.
"Få in den här potatisen i golfhålet."
"Ni får inte nudda den röda greenen."
–Får jag bara ett försök? –Nej.
Om jag kastar får jag ju inte gå fram till den.
Ah... Smart! Man får bara en... Ni måste skoja.
Det gjordes väl ganska tydligt att de inte får nudda greenen?
Då kastar man inte bara potatisen mot hålet och hoppas på det bästa.
Nej, då blir potatisen liggande där. Man måste hitta på ett annat sätt.
–Ingen skulle väl göra så? –Vill du se Katherine och Richard?
–Ja, tack. –Okej.
–Hur ska jag nu få tag i den? –Vet inte.
Jag kan ta risken. Jag måste hämta en sak...
Det skulle man ha tänkt på lite tidigare, va?
Skit också. Nej...!
–Jag tänker inte tappa honom igen. –Vad är planen?
Jag ska sätta koppel på potatisen så att jag inte tappar den igen.
Vi älskar potatisleken. Det är en gammal irländsk lek.
Säkert att du inte nuddade den röda greenen?
Jag tror inte att jag gjorde det.
Inte den gången.
Inga problem.
–Känns det bra? –Jättebra.
–Vill du ha tillbaka stövlarna? –Ja. Får jag nudda greenen nu?
Först tänkte jag: "Var fick du tag i stövlarna? De är grymma."
Sen ersattes det fort av: "Vad hände?"
När du kom på ett system för att flytta greenen–
–så flyttade du den bara lite... och knöt en tråd runt potatisen.
Till skillnad från Richard Osman–
–så respekterade jag greenen och följde lekens regler.
Du har uppfunnit en ny potatislek.
Dessvärre så ägs den nu av programmets skapare.
Därför är jag så dålig på sport. Jag fattar bara inte.
De flesta sporter är...
Får Katherine ta time–out?
Tack.
Det känns som om alla sporter går ut på...
–...att få in bollen i hålet. –Ja.
Jag bryr mig inte om vart bollen tar vägen.
Jag bryr mig inte.
Jag kommer aldrig att hoppa framför en boll och skada mig.
Jag håller med. När jag blir kung kommer jag att förbjuda fotboll.
Richard leder med 2.13 minuter.
–Katherine fick 6.28. –Inte illa.
–Vilka står på tur? –Doc och Jon.
Vad är på tok, Doc?
Upp och in...
–Skit också. –As.
Jag får ju inte nudda det röda. Hur hämtar jag potatisen?
Jag tänkte inte på det.
Jag kastade för tidigt.
Nu är jag körd.
Det här kommer att dra ut på tiden.
Men såvida inte nån av de andra lyckostarna gör en hole–in–one–
–så borde jag ligga bra till.
As!
Det här tar en stund...
–Ja! –Du är på ruta ett igen.
Ja.
–Du höll fast vid din metod. –Ja. Slänga den i hålet.
Vad har ni att komma med? Jag behåller den här till senare.
Få skulle våga håna andra–
–med en krycka fasttejpad i en käpp fasttejpad i en tratt.
Jag älskar sport så mycket, Greg.
Jon, springer du verkligen så där?
Han fick in den på tredje försöket. Det tog honom 1.09 minuter.
Oj!
Hur lång tid tog det för den kassa Daleken?
6.59. Han ligger sist.
Då är det bara Joe Wilkinson kvar.
Vi får se hur det gick för honom i tredje delen.
Välkomna tillbaka. Katherine Ryan försöker desperat–
–att vinna tillbaka sin Companion Voucher.
–Hur ser det ut, Alex? –De har kastat potatis i golfhål...
...och än en gång leder Jon trots sina korta ben.
Vi har bara Joe kvar.
Snabbast tid vinner. Börja nu.
Jaha, vi har börjat!
Tänk om jag inte...?
Så där, ja.
14,3 sekunder.
–Det där trodde du inte, va? –Nej. Du bara kastade i den.
–Bra jobbat, Joe. –Det är så känslosamt.
Det är det bästa som jag nånsin har gjort.
–Bra kast. –Tack. Jag lägger den däri.
–Jobbet utfört. –Då ses vi snart. Bra jobbat.
Hej då, Joe.
Vad säger du, Katherine? Det fick mig att gilla sport.
Det är otroligt. Berätta, hur kändes det?
Bara instinkter.
Du kastade med laserprecision.
Ja. Jag tänkte: "Enkelt."
Jag gjorde om det 17 gånger sen.
Du sa till Alex: "Det där trodde du inte, va?"
Som om du gjorde det.
Det är så otroligt att jag vill se det igen. Vill ni se det igen?
–Ja! –Här kommer det igen.
Ibland är det tufft att vara Taskmaster...
Ibland måste man krossa drömmar.
Jag har aldrig sett nåt mer spännande inom sport.
Upp med hakan. Det är inte så att huset där hemma står tomt.
Snälla, ta det inte från mig.
Snälla. Snälla.
Jag fick verkligen en känsla av makt för ett ögonblick.
Vi har redan slagit fast att ditt privatliv är hemskt, Joe.
Som medtävlande anser jag att det var en otrolig bedrift.
Hade jag gjort det han gjorde så hade jag velat ha fem poäng.
Det är mitt sätt att se på saken. Jag ger gärna Joe segern.
–Men det är upp till dig. –Vilken välformulerad motivering.
Men nu vill jag ännu hellre diska honom.
Vi har aldrig gjort så här förut och kommer inte att göra det igen:
Jag låter dina medtävlande avgöra.
–Kära nån. –Lycka till.
–Joe får gå ut så röstar vi. –Ja, ut med dig.
Ni har en röst var. Räck upp handen om Joe borde vinna trots...
–Joe borde alltså inte få vinna? –Nej.
Om man verkligen analyserar filmen i slowmotion...
Om man drog av de centimetrarna som han gör övertramp med–
–så skulle potatisen tagit i kanten. och studsat ut.
Till och med det var poetiskt.
"Potatisen skulle tagit i kanten och studsat ut."
De centimetrarna gav honom ett avgörande övertag.
–Ska vi kungöra domen för honom? –Ja.
Han får inte kliva på det röda.
Kom in, Joe.
Joe... Jag gav dina medtävlande möjligheten att rädda dig–
–vilket de inte kunde enas om, därför måste jag här och nu säga–
–att ditt försök förklaras ogiltigt.
–Vi gjorde vårt bästa. –Det var taskigt.
Så jävla taskigt, alltså.
Vi slogs för dig, men...
Alex... Hur har det påverkat vår resultattavla?
Du har stigit i mina ögon, om det var möjligt.
–Du är en underbar människa. –Tack, kompis.
Han har nu gått från först... till sist.
Vi tar ett nytt uppdrag för att muntra upp stämningen–
–efter det där oväntat upprivande momentet.
–Vad har vi härnäst, Alex? –Vi har lite språksvårigheter.
Titta.
Hej.
Du ser typ svensk ut.
"Ta reda på följande om den här svensken."
Jag tänkte väl att du var svensk.
"Ta reda på följande om den här svensken."
Jag hade rätt. Jag vet redan allt om dig.
"Han får inte prata eller skriva på engelska."
"Snabbast och träffsäkrast vinner."
Tiden börjar nu. Hej.
Intressant. Jag undrar om det påverkar inställningen mot Joe–
–för sucken när han läste "svensk" var på gränsen till rasistisk.
Jag gillar dem inte.
–Får vi se smartskaftets försök? –Vi börjar med Richard och Joe.
När fyller du år?
Okej...
Åttonde månaden. Augusti, va?
Andra augusti?
19...?
1988.
–Bra. –50. 60. 70. 80. 81. Utmärkt.
Om jag ger dig pengar, pratar du engelska då?
Betyder det nej?
Fan också.
Din fars yrke är...? Omöjligt.
Kan du mima hans yrke?
–Målare? –Ja.
–Gud, så lätt det var. –Är du rädd för nåt?
Jag också.
Är din största rädsla nåt slags djur?
Är det höjder? Kan det beskrivas med ett ord?
Är första bokstaven mellan M och P? Är det P?
Är det M?
–Är andra bokstaven en vokal? –Ja.
Det här är sinnessjukt. Vad var din största rädsla nu igen?
Det låter som "rövslickande".
Förlåt. Säg om det.
Rövslickande...
–Vad säger han? –M–I–S–S–L–Y...
–Missar jag nåt uppenbart här? –Det kan man säga.
Är det rädsla för...?
Hur ska jag få poäng?
I? J? K?
L–Y–C–K...
Det här är inte engelska, va?
–Det stämmer. –Då fattar jag ju ändå inte svaret!
Hur ska jag få den här informationen ur dig?
Kan du ordet på engelska? Hur många bokstäver har det?
Åh, Gud...
Jag pallar inte det här mer.
Är det G? H? I? Rädsla att misslyckas?
Snacka om ironiskt.
Rådde det nån tvekan om vem som vore sämst som FN–ambassadör...
–...så sitter han där. Otroligt. –Jag hatade honom.
Jag såg det i din blick och hur du rörde dig.
Det enda du lyckades lista ut var–
–att han inte hade nån åsikt om rövslickande.
Ja. En halv poäng?
–Mycket imponerande, mr Osman. –Men det tog lång tid.
–Ge mig statistik. –Richard tog 17 minuter på sig.
Men han fick ut rätt information på samtliga punkter.
Joe, du var snabbare. Du gav upp efter 16.20.
Du hade fel på samtliga punkter.
Det var bådas våra fel.
–Ska vi ta Doc och Jon? –Jag vill se lille Jon Richardson.
Vad är din fars yrke?
Ett djur? Veterinär?
–Tandläkare? –Kan du visa mig med händerna...
...vad din far gör på jobbet?
Är han croupier?
Jaha, han är målare! Lätt.
Croupier... Jävla idiot.
Jag måste verkligen byta livsstil.
Advokat? Mäklare? Lärare? Fan...
Är han arbetslös? Poet?
Låtsas vara din pappa på jobbet.
Målare! Det var som fan.
Hur skulle du beskriva mig?
Var det allt?
Jag vet inte om det är en förolämpning eller inte.
Attraktiv?
Ganska lång?
Har det med min längd att göra? Ganska kort? Korthårig?
Det här är inte bra för mitt självförtroende.
Beskrev du mig som lång? Brun?
Tack. – Trevlig?
Nej. Okej, då kanske det var en förolämpning.
Hår? Öron?
Ögon? Ögon! Bruna ögon? Små ögon?
Ondskefulla ögon? Vänliga ögon?
Vänliga ögon! Vad snällt.
Vilket roligt samtal. Svenska är ett förtjusande språk.
Jag önskar att jag förstod det. Det hade kortat ner tiden.
Det där bjöd på en hel del underhållning.
Från den världsberömda croupiermimen...
Vad sa svensken om Jon? Han har vänliga ögon...
–Kort hår. –Han är kortare än genomsnittet.
–Lite skägg. –Lite skägg.
Han hade mycket att säga om dig. Om Doc sa han bara "kort hår".
Pang. Kirrat och klart.
Men Doc kom aldrig fram till det.
Jon tog längre tid på sig men var mer träffsäker.
–Hur gick det för Doc? –Han tog 10 minuter på sig...
...men fick bara rätt på hälften av frågorna.
–Han hade bäst kemi med Doc. –Vi kom bra överens.
När du hade försökt med en del strategier–
–blev du otroligt flirtig mot honom.
–Han sa bara ett ord. –"Trevlig."
Trevlig?
Den kemin kan man inte värja sig mot.
Jag fick hans nummer, så vem skrattar nu?
Du förstod numret fel.
–Har vi statistik för Jon? –Ja, 15.26 minuter.
Han var snabbast men han klarade inte "misslyckas".
–Jag visste inte. –Snart ser vi Katherine och svensken.
Dessutom ska våra tävlande göra upp i kvällens sista uppdrag.
Välkomna tillbaka. Fyra komiker och en programledare/producent...
...ska snart få veta vem som vunnit inte ett–
–utan två Guinnesscertifikat.
Men först måste Katherine ta reda på information om svensken Fred...
–...som vägrar prata engelska. –Jag ringer min vän Sofie Hagen.
–Ska du ringa en dansk? –Ja.
Det är samma språk, tror jag.
–Hej, Katherine. –Hej, hur mår du?
Fredrik kommer att säga några saker på svenska till dig.
Om du förstår nån svenska, så berätta för mig vad han säger.
Jag ska fråga honom vilken hans största rädsla är.
Vilken är din största rädsla?
–Misslyckas? –Han är rädd för att misslyckas!
Bra jobbat, Sofie. Nu frågar jag om hans fars yrke.
–Målare? –Jättebra.
Nu ska jag fråga vad hans favoriträtt är.
–Stekt lök, nåt slags köttbullar... –Biff?
–Det var inte biff. –Rostbiff?
Är det en gryta? Köttfärs?
Han gillar köttfärs. Är det typ färdig makaronilåda?
"Kokt potatis" förstod jag. Stekt lök... Var det nåt mer?
Just det, du sa "lingons" på slutet. Är det svamp?
"Lingons"... Tack, Sofie Hagen. Okej. "Lingon"...
Svensk–engelsk ordbok.
Nåt slags bär?
Finns det ett bär som kallas lingon?
Jordgubbe? Björnbär? Hallon? Tranbärssås?
Blåbär? Men det är ett bär?
Heter det lingon? Finns det ingen översättning?
Heter det så?
Lingon? Är vi färdiga då?
Då vinner jag. Tack.
Varför ringde du en dansk vän–
–när du kunde översätta själv, som "kokt potatis" till exempel?
Otroligt hur du lyckades reda ut det.
–Hur gick det för Katherine? –Trots missen med lingon...
...så gjorde hon det på 15.41 minuter och fick alla rätt.
Hon vann uppdraget.
Richard var långsammare och Jon Richardson hade ett fel–
–men tog bara 15 minuter på sig, så vi har ettan, tvåan, trean–
–och sen Doc.
–Joe kom sist, va? –Ja.
Joe kom överlägset sist.
Vi har stödpersonal där ute. De tar hand om dig i två dygn.
Är det inte varmt här?
Då ser resultattavlan ut så här med ett uppdrag kvar.
Fängslande, men vi behöver ett avgörande uppdrag.
Kliv upp på scenen för kvällens sista uppdrag.
Där har vi allihop.
Doc, läs upp sista uppdraget.
Varsågod.
"Packa för semestern. Allt måste ligga i handbagaget"–
–"eller bäras på kroppen. Snabbast vinner."
Allt ska ligga i den stängda väskan eller bäras som om ni checkade in.
–Ni måste checka in. –Snabbast semesterpackning vinner.
–Några frågor? –Får vi ta av oss skjortorna?
–Nej. –Okej.
Ställ er vid väskan när ni är klara. Lycka till. Är du redo, Joe?
Er tid börjar...nu.
–Den måste gå att stänga. –Bekymra dig inte för det.
I med allt godis, Katherine. – Är vi klara här?
–Jag tror det. –Man kan inte ha en hink på sig.
–Det kan man visst. –Kan man?
Man kan inte ha en spade på sig!
Inte en piñata heller!
–Den måste gå att stänga. –Det kommer aldrig att gå.
Du måste göra det.
–Jag har den som ring. –Du missar en massa godis!
Är du klar? Katherine Ryan är klar!
Två har givit upp, så då är det väl dags att...
Slutsignalen har gått!
Vilken förfärlig röra det där var.
–Gick det som planerat? –På pricken.
Katherine kom trea med 2.34 minuter.
–Vad tycker vi om hennes klädsel? –Hon bar piñatan som armband.
Som accessoar, ja. Jon kom tvåa med 2.04.
Richard vann med 1.18. Och de här två blev aldrig klara.
–Det gick väl som väntat. –Du var en oerhört destruktiv kraft.
Jag hade inget att tävla för, så jag gick lös på piñatan.
Tänk vilken arg piñata–rap du kommer att skriva.
Nu vill vi veta vem som vinner de där viktiga dokumenten.
Vi har räknat ihop poängen, och här har vi sluttabellen.
Seger för Richard Osman. Gå upp och hämta dina dokument.
–Tack, Alex. –Tack själv, Greg.
Tack till mig själv. Ja, du har rätt. Tack till mig.
Vad har vi lärt oss i dag? Att livet kan vara grymt.
En dag är man en lyckligt gift sporthjälte–
–och nästa är man en ensam potatiskastande fuskare...
...utan framtid.
Vi har också lärt oss att kvällens avsnitt–
–vinns av mr Richard Osman!
Tack.
Tack, allihop. God natt!