Tack för applåderna. Jag heter Greg Davies och det är semifinal.
Deltagarna har ont om tid att vinna poäng som kan förändra deras liv.
Vinnaren garanteras odödlighet med titeln som säsongens mästare.
Här är deltagarna som hoppas få vinna det här makalösa kraniet–
–med en genomsnittsålder på 41 år.
Deltagarna är... Aisling Bea.
Bob Mortimer. Mark Watson.
Nish Kumar. Och Sally Phillips.
Och mannen i hasorna – Alex Horne.
–Du ser ovanligt självbelåten ut. –Tack för komplimangen.
Jag har renoverat bostaden där du låter mig bo.
Jag insåg att man kan ha en toapappershållare i alla rum.
Det behöver inte vara på toaletten. Jag har en i köket och en här.
–Vad ska du ha den till? –Bara utifall att.
Gör du på dig så torkar jag upp det med ditt skägg.
–Vad är veckans priskategori? –Bra fråga. Trumvirvel, tack.
I dag bad vi dem...
Vi bad dem att komma med ett föremål som är oväntat dyrt.
Sen får du avgöra vems föremål som är allra mest överraskande.
Vinnaren av programmet får ta med sig de oväntat dyra föremålen.
Vi tar reda på vad sakerna kostar så bedömer jag din reaktion.
Det borde funka. Vem börjar vi med? Trumvirvel, tack.
–Aisling Bea! –Jag vann! Helt otroligt.
Jag skulle flyga från Belfast klockan sex på morgonen–
–och jag hade 13 minuter kvar till avgången.
Jag var så trött att jag köpte tillgång till en 13 minuters tupplur–
–i flygplatsloungen i Belfast.
Minuter räknat i pengar så var det det dyraste jag har köpt.
–Så vad kan loungen ha kostat? –Loungen på Belfast flygplats.
Vad tror du att tillgången till loungen kan ha kostat?
Jag tänker på vad jag skulle betala och jag skulle betala 40 pund.
–Det kostar 25 pund. –Ska jag visa min reaktion?
–Ska vi gå vidare med Nish? –Ja, tack.
Jag har med mig 100 euro.
Det är oväntat dyrt just nu att växla till 100 euro.
Vi tar reda på hur oväntat det är. Jag reser ofta till Spanien.
–Jag skulle gissa på drygt 80 pund. –Det är 91.
Jag hade gissat på 88 så här är min överraskade min.
–Vem står på tur? –Bob.
Jag har med mig en klistermärkesbok för fotbolls–VM 2014.
Vi tar en titt.
Det kostar i genomsnitt 374 pund att fylla den.
Har man tur så kostar det 68 pund men de flesta betalar 400 pund.
Jag vill påstå att den där är värd 20 engelska pund.
Vi har värderat den till tio pund.
–Vems tur? –Sally Phillips.
Jag har med mig mänsklig avföring.
Ska vi ta reaktionen med en gång?
–Troligen en av Bobs korvar. –Det här måste vi reda ut.
Den kommer att frystorkas och placeras i en plastsfär.
Precis som såna som ställs ut på bajsmuseet på Isle of Wight.
Jag har ett exempel med mig.
Så här blir det. Det här är rävbajs som mest liknar människobajs.
Kära nån.
Vad kostar processen att frystorka och placera den i sfären?
199 pund. Var beredda på min reaktion.
Processen kommer att kosta 800 pund.
800 pund för rävbajs. Men det här är Bobs bajs.
Han har uppskattat värdet på Bobs bajs.
Mellan 10 och 15 000 pund.
Mjölka mig.
Kan jag också få en? Han är ju rena guldgruvan.
–Har vi Mark kvar? –Jag har en grind med mig.
En trädgårdsgrind. Barnen gillar att leka i trädgården.
–Den vetter mot en gemensam trädgård. –Vi har en bild på det.
Rakt på sak. 88 pund för grinden och 75 pund för arbetet.
–Jag har skrivit 18 000 pund. –Va?!
Han verkar spyfärdig.
Trädgården ägs av bostadsrättsföreningen.
Vill man ha en grind ut i den så måste man betala medlemskap i tre år.
Det är rena vansinnet.
–Vinner vi tillgång till trädgården? –Det gör ni faktiskt.
–Vad beslutar du? –Följande...
Jag har en tv och vet hur mycket euron är värd.
Nish tar sin traditionella plats allra sist.
–Aisling och Bob överraskade mig. –Dyr tupplur och dyra klistermärken.
Jag sätter dem på samma plats.
Jag kan inte fatta hur jag kan ge Bob Mortimers bajs andra plats.
Men det får andra plats, för jag såg smärtan i Marks ögon.
–Jag behöver det här. –Mark Watson vinner omgången.
–Vad börjar vi med? –Den här utmaningen.
–Hej, Bob. –Hej, Alex.
–Hej, Aisling. –Vad gör jag på det här skitstället?
Får jag sätta på en ögonbindel?
–Jag ser inget. –Hur många fingrar visar jag?
–Det är just det. Jag ser inget. –Tio.
–Ett finger. –Ja, så nu vet jag inte hur vi gör.
Vi tar en promenad. Får jag hålla din hand?
Ett litet skutt. Ett, två, tre. Så där.
Ett stort hopp nu. Mycket bättre.
–Lite högre. Så där. –Det är bröd. Ska jag mata ankorna?
"Med ögonbindeln på ska du färdas så långt du kan på tre minuter."
"Alex finns vid din sida som en stark, självständig och stilig karl."
–Det där la du till själv. –Tack.
"När du tar av ögonbindeln har du tre minuter på dig"–
–"att gå tillbaka till utgångspunkten här."
"Längsta sträckan och närmast utgångspunkten vinner."
Måste jag ha fötterna på marken?
Vissa hade en taktik, men andra inte.
De skulle gå i tre minuter och sen hitta tillbaka till startpunkten.
De kunde bara ha tagit ett steg men det är inte så värst långt.
Inte särskilt långt.
Vem ur det intelligenta gänget får vi se först?
Vi sparar Sallys försök och börjar med Bob.
Beredd?
Bra. Din tid börjar nu.
Jag släpper lite bröd här och tar bort botten på skivan.
Jag gillar den här formen.
Ett... Nej, det blir... Fyra...
Släpper bröd. Väldigt traditionellt men jag vet inget annat sätt.
Jag stannar här. Du får 30 sekunder.
–Jag gick inte igenom det där. –Tre minuter för att hitta tillbaka.
Tiden börjar nu.
Men fan! Jag gick inte igenom det där.
Ett, två, tre, fyra, fem. Ett, två, tre, fyra, fem...
–Har du hittat tillbaka? –Det har jag.
Här vill jag bli begravd!
Sånt klarar man med ålderns erfarenhet.
Det var Peter Pan från Middlesbroughs stridsrop.
Begrav mig. Det var som ett litet äventyr.
Du gick 54 meter och hittade tillbaka till utgångspunkten.
–Du lämnade spår med brödet. –Vem skulle inte göra det?
–I stort sett alla. –Vi tar en liten paus.
Ni har tre minuter på er att göra nåt med era liv. Hej då.
Hejsan och välkomna tillbaka.
Det här är del två och Alex ska berätta vad som har hänt.
De ska gå långt med ögonbindel och hitta tillbaka till utgångspunkten.
Bob fick det att verka enkelt. Ska vi titta på Mark och Aisling?
Enda sättet är att gå i vad jag uppfattar som en rät linje.
Hur stark är ryggen, Alex?
Gå rakt ditåt.
Vad är brödskivan till? Är det bara en sån där grej?
Jag kunde ha lämnat ett spår.
Sätt ner mig. Nu inser jag vad brödet var till.
–Jag borde ha släppt det i början. –En minut och tio sekunder kvar.
Då kan jag vara frikostigare med brödet.
–Var försiktig. –Jag förstår vad du menar.
Det var så jobbigt. Tur att jag har bröd att äta.
Du har tre minuter på dig att hitta utgångspunkten.
Var är brödet?
Jag har hittat en gammal chipspåse full med vatten.
Vi är nog nära nu.
–Tror du att du började där? –På en höft.
Ögonbindeln gör det väldigt svårt att veta säkert.
–Började du här? Tack, Aisling. –Tack, Alex.
Jag gillar när Alex får lida så det talar till din fördel.
–Men du förstod inte brödet. –Jag åt på det före utmaningen.
Det fanns inte så mycket kvar.
Mitt gamla rekord att bära nån var min mormor efter ett bröllop.
Vi ser på kartan hur långt jag bar henne. Aisling färdades 200 meter.
Sen gick hon tillbaka åt rätt håll men inte tillräckligt långt.
–Hon var 64 meter från startpunkten. –Men åt rätt håll.
–Och det är inte dåligt. –Vi jämför med Mark.
Mark gick 70 meter åt sydväst och sen fortsatte han åt samma håll.
Han hamnade 140 meter från utgångspunkten.
Jag hittade inget bröd för det låg inte där.
Det låg inte där för du är så himla otursförföljd i programmet.
Brödet åts upp av hunden.
–Vem står på tur? –Två av våra smartaste deltagare.
Sally och Nish.
Jag önskar att jag vågade springa.
Det var ett dike där.
Ojämnare mark här.
Jag räknar stegen.
–Jag måste varna dig. Stanna! –67, sen åt höger. Ett...två...tre...
Spelar brödet nån roll?
Ojämn mark.
Tio sekunder kvar.
Du har tre minuter på dig att hitta utgångspunkten.
Jag tror att jag gick hit och stannade.
Ja, du stannade här.
Här borta.
Sen kanske...
Du har en minut på dig, Nish.
Jag gick nog inte så långt.
Tio sekunder kvar, Sally.
Varför använde jag inte brödet?
Jag börjar med en rak fråga. Vad trodde ni att brödet var till?
–Att hålla i, Gregory. –Sally?
I slutet tänkte jag att jag borde ha använt den som kompass.
En sak slog mig när jag fick se dig, Nish.
Om man blåser en hund i ansiktet så blir den helt förbryllad.
Det var Nishs ansiktsuttryck under hela utmaningen.
Du gick i cirklar och gick 300 steg men färdades bara 15 meter.
Vill du se statistiken? Sally färdades 220 meter.
Hon gick tillbaka åt rätt håll och var 74 meter från starten.
Men som hon sprang omkring var det troligen ren tur.
Nish stannade 15 meter från starten–
–och sen gick han 180 meter åt fel håll.
Han slutade 195 meter från starten.
Poängordningen blir Nish, Mark, Sally, Aisling och Bob.
Vi tar en titt på poängställningen.
Tre har samma poäng på andra plats och Bob har ett poäng mer än dem.
Vad händer nu?
Det blir vår version av vinter–OS.
Fan också.
Jag vet redan att jag kommer att äga det här.
–Det här gör mig osäker. –Det här ser otäckt ut.
–Hej, Bob. –Hejsan.
"Få ihop det största rodelteamet med kokosnötter."
"Flest kokosnötter kvar ombord..."
"...när rodeln stannar vinner."
"Du får bara använda saker ur husvagnen."
"Du diskas om du använder samma saker som nån annan deltagare."
Jag vet inte vad de har använt.
–"Du får 20 minuter och ett försök." –"Din tid börjar nu."
Mot husvagnen!
Otroligt hur vissa utmaningar ger oss en inblick i deltagarnas själar.
Här är deras reaktioner. Bob sa inget, utan satte bara igång.
Aisling sa: "Jag vet redan att jag kommer att äga det här."
Mark sa: "Det här gör mig osäker." Sally sa: "Det här ser otäckt ut."
Och Nish sa: "Fan också." Vem får vi se först?
För att få se hur det ska gå till så tittar vi på Mark Watson.
Det finns en kokosnötsele här.
Används den på rätt sätt så får man plats med rätt många.
Den passar på skateboarden. Men vilket dilemma.
Alla tror att nån väljer den och då gör ingen det. Låt mig tänka.
Det finns ett förkläde här. Häftmassa.
Har hittade blå tejp och tänker göra det superenkelt för mig.
Jag lastar på kokosnötter och hoppas på det bästa.
Så där. Nej, det där vill vi inte vara med om.
Det är fler än på en riktig rodel. Det är tung.
Om den välter så får jag problem.
Ligg kvar! Ligg kvar!
Det får duga. Bra jobbat!
Om några diskas så slår jag dem.
–Tack, Mark. –Tack för att jag fick chansen.
Du är en inspirerande påhejare.
Jag tänkte att fler skulle ligga kvar om jag ropade det.
–Bara "ligg kvar". –Så säger jag varje morgon.
Den behövde inte gå i mål. Vi mätte var den stannade.
Du hade 19 kokosnötter. Selen rymde 18.
–Två låg kvar. –Det är inget vidare resultat.
–Men ändå ett resultat. –Hoppas ingen gjorde likadant.
Och det var slutet på andra delen. Hej då!
–Del tre, Alex. –Tack, Greg.
Jag heter Alex Horne och fyller 40 nästa år.
Deltagarna försöker åka rodel med kokosnötter på en skateboard–
–med flest antal kokosnötter kvar när brädan stannar.
Men använder de samma föremål som nån annan så blir de diskade.
Vi ska se Nish och Aisling nu.
Får jag ha kokosnötterna i den här? Det är en kokosnötsele.
Hur vet jag om andra har tagit den? Jag tror att de använder selen.
Jag använder den här eldsläckaren. Det borde vara klibbigt, eller hur?
Tänk om nån använder den här, då. Herregud! Det här är så svårt!
Jag skapar en större yta som kokosnötterna får ligga på.
–Det här går väl bra? –Bara ingen gör likadant.
Jag hatar det här!
Jag gör en barriär så att kokosnötterna inte ramlar av.
En bananbarriär?
–Den passar inte. –Hur funkar den här?
"Dra sprinten, håll den upprätt och rikta mot eldens bas."
Fort! Rikta den mot brädan. Slösa inte så där.
–Du förstörde den, Alex! –Jösses, vad tungt!
–Den är skittung. –Herregud... Det här går inte.
Det här är en otippad vinnare.
Det finns stunder i livet då man måste våga drömma!
För Irland! Det bästa rodellandet i världen.
Kom igen! Fortsätt!
Det bästa landet i världen.
Världen... Ja!
Hon sa att hon skulle äga och det gjorde hon.
Tack för komplimangen.
Det är nog första gången vi får se en bananbarriär.
Du kan ha uppfunnit den.
Den är biologiskt nedbrytbar och efteråt kan man äta upp den.
–Helt sant. –Nish.
–Vilken otrolig bragd av mig med. –Du höll på att få ner hela teamet.
Du lastade 35 kokosnötter på ett unikt sätt och 13 stannade kvar.
–13 överlevde. –Oturstalet 13.
–Hur många hade Aisling? –14.
–Så spännande, Nishy. –Du borde ha säkrat dem med frukt.
–Det har jag hört förr. –Vilka står på tur?
Bob och Sally.
–Bara ett försök? –Ja.
–Så jag får inte testa brädan? –Du får testa.
–Men du får bara ett försök. –Då ska jag nog...
Jag tar en titt i husvagnen.
Jag har en plan, gott folk.
En kokosnötsele. Så frestande.
Alla tror att nån annan tar den så borde jag göra det och köra?
Jag borde inte tänka för mycket.
Jag har en plan.
–Har du tagit ner min gardin? –Ja.
Nu kommer säkert alla att använda gardinen.
–Så du stoppar dem i gardinen? –Ja.
Det är tungt. Jädrar.
–Lycka till, Bob. –Tack.
Jag fjantar mig inte. Det går inte.
–Det var mitt försök. –Tack, Bob.
Jag föreställer mig hur jag åker med alla kokosnötter–
–inlindade i en velourgardin som nån sorts bisarr tomte.
Okej.
Nu så. Jag ska bara...
Nu åker jag.
–Det måste kännas surt. –Ärligt talat.
Jag är glad att jag tänker på samma sätt som den hedervärda Bob Mortimer.
–Hade du godkänt det? –Om jag hade godkänt dig?
–Sally hade kokosnötterna på brädan. –Och mina var på sidan om.
Ibland är mitt jobb enkelt.
Bob och Sally noll poäng. Mark tre, Nish fyra och Aisling vinner.
–Vad väntar? –Nishs mardröm. En till omröstning.
VALLOKAL
Jag försöker se normal ut.
Det verkar inte officiellt.
"Rösta på deltagaren som förtjänar fem bonuspoäng."
"Deltagaren med flest röster får fem bonuspoäng."
"Man får rösta på sig själv, men om man gör det"–
–"och inte får flest röster så förlorar man två poäng."
Det finns en vallokal där. Så lägligt.
Att rösta på sig själv är riskabelt.
Men jag tycker att jag förtjänar fem bonuspoäng.
Killarna röstar på sig själva, förutom Bob som är ett osäkert kort.
Aisling och jag röstar på andra.
–Jag har röstat. –Färdig.
Demokrati.
De röstar om fem bonuspoäng och kanske borde rösta på den svagaste.
Sally röstade på Bob och Bob röstade på Sally.
Aisling röstade på Sally. De röstade inte på sig själva.
Vad tror du att Mark och Nish gjorde?
Precis som Sally förutspådde. Hon får fem poäng och killarna tappar två.
Helt otroligt. Det är väldigt jämnt på poängtavlan nu.
Sally och Aisling i toppen, före Mark och Bob. Och Nish är också med.
Det börjar bli säsongens mantra. "Nish är också med."
–Vi har väl tid för en till? –Varsågod.
–Bonjour, Alex. –Hej, Aisling.
Svara inte på samma språk, då.
–Hej, Sally. –Är det en konstutmaning?
Jag har veckostrumpor, men fel dag på mig, för jag bryr mig inte.
Förskolevibbar.
–Har du fina minnen? –Jag? Inte från första dagen.
Nån hade bajsat i sandlådan.
"Gör en rolig blädderfilm."
"Mattan du står på är pappret."
"Kameran ovanför fotar pappret."
–"Roligast film vinner." –"Du har en timme på dig."
"Bläddra i blädderboken."
DIN TID BÖRJAR NU
"Din tid böjar", "din tid bör", "din tid", "din"...
Jag bläddrade baklänges.
–Vem sket i sandlådan? –Ingen aning. Men det smakade sött.
Det är allt jag minns. I den åldern hamnar allt brunt i munnen.
Bob gjorde en instruktionsfilm om hur man skalar en banan.
Otroligt! Jag älskade det.
–Här är blädderboken. –Vilket konstverk.
–Teknisk perfektion. –Väldigt tillfredsställande. Och nu?
Vill du se Sallys? Här är den.
Jag kan översätta åt dig.
Min franska är dålig. Översätt så att jag förstår filmen.
"Katten är boing–boing."
"Se upp för hatten. Den är farlig. Åh nej. Katten är uppäten av hatten."
–Bättre på franska, eller hur? –"Slut."
Ger man katten bananer så blir det boing–boing.
Härnäst väntar en liveutmaning. Till dess, eller för evigt – farväl.
Välkomna tillbaka. Vad gjorde vi före avbrottet?
–Vi kollade på rullar. –Vem står på tur?
Vill du se Aislings? Den är lite mer komplicerad.
Komplicerat.
Jag vill ta en närmare titt för jag tror att det är en allegori.
Du tror att kärlek är att kasta sig på fel man–
–som parerar bort dig, så att du av en händelse träffar rätt man.
Och sen tvingas du äta skit.
Ja, du har helt rätt.
Enligt mamma ser mina förhållanden ut så.
Trots att man träffar nån som är bra så har de med sig sina problem.
–I formen av hundbajs. –Från förra hyndan han dejtade.
Två kvar, och först ut av de sista har vi Mark Watson.
Bara så ni vet så har Mark och Alex varit vänner i 20 år.
–Vilket vi skildrade där. –Verkligen vackert.
Det är en berättelse om vänskap.
De blir ovänner när en av dem är självisk, men i slutet är de vänner.
Vänner över en kiwi. Och ni åt upp den tillsammans.
–Jag anade homoerotiska undertoner. –Sånt är populärt på bio.
Jag blev rörd och gillar att man såg dina kalsonger hela tiden.
Han har katten i kalsongen.
Vi får se katten igen i den sista filmen.
Nish har skapat filmen "Chatty Bon–Bon". Här är den.
–Var är katten?! –Katten är inuti "le Nish".
Det var en fruktansvärd film.
Jag kan knappt skilja dem åt men om jag utgår ifrån konstnärskap–
–så är Bobs och Nishs film de två utstickarna.
–Så fem poäng till dem. –De andra tyckte jag också om.
–De får tre poäng var. –Två vann och tre kom trea.
Vet du vad? Jag undrar hur säsongens poängställning ser ut.
Det är jämnt. Nish Kumar har 90.
Sen en bit högre upp har vi Sally.
Sally har 112, Aisling har 114.
Mark har 115 och Bob har 117. Fem poängs marginal.
I det här avsnittet leder Aisling och Sally med 15 poäng. En utmaning kvar.
Upp på scenen för den sista utmaningen!
–Hejsan, Greg. –Vem ska läsa utmaningen?
–Det får Aisling Bea göra. –Tack, sir.
Perfekt. "Skicka så många saker som möjligt till er Taskmaster."
"Föremålen ska färdas på linan till er fålla på bordet."
"Ni får inte flytta på er."
"Ni har...100 sekunder!"
Jag blåser först. Väldigt dramatiskt. Jag är inte alls lika dramatisk.
Ni har 100 sekunder på er. Lycka till. Tiden börjar...
Stå kvar på mattan, Aisling. Stå på mattan, Bob.
Stanna på mattan.
–Hur gjorde han det där? –Bob Mortimer landar korgen.
Nu får du problem. Du måste stanna på mattan.
Hon släppte linan men måste stanna på mattan.
Lägg av!
–Tack. –Hon är på mattan.
Publiken får inte hjälpa till. Ni har 45 sekunder kvar!
–Skon! –Skon har lossnat.
Fan ta dig! Brinn i helvetet!
Varför kommer inte galgen fram? Kom igen!
Allt ska färdas via linan. Stanna på mattan, Aisling.
–Kom igen, era as! –Fem sekunder kvar.
Tre sekunder kvar. Två...ett...!
Kom ner så räknar vi poängen.
Jaha ja... De har olika skicklighetsnivåer.
–Jag oroade mig för dig. –Det gjorde jag med, Nish.
Ibland hettar det till och då kastar man en kokosnöt på en snubbe.
Oacceptabelt. Noll poäng. Det var rätt fascinerande att se.
Bob skickade iväg gem längs linan på ett väldigt effektivt sätt.
Och intill honom stod Aisling och skrek: "Kom igen, era as!"
–Hur gick det för Mark? –Fem föremål.
–Hur fick du ner ballongerna? –I korgen.
–Ballongerna var i korgen. –Alla klarade korgen.
–Inte Sally, för hon tappade linan. –Så inga poäng till Sally.
Det beror på. Diskas Nish för att han kastade saker?
Jag tänker inte diska Nish för han är redan fördärvad.
Sally, Aisling och Nish som trea. Mark fick fram fem saker.
Bob fick fram åtta föremål.
Så här ser poängställningen ut. Vinnaren är Bob Mortimer.
Bra jobbat, Bob! Ha så kul med dina oväntat dyra föremål.
–Hur mycket toapapper har du? –Det räcker för tre besök.
Vad har vi lärt oss? Vi lärde oss att katten är i hatten.
Och katten är i Nish. Katten är död.
Och Alex är en taskmört.
Det var allt för i dag. Nästa vecka väntar den stora finalen.