–Kom igen! –Ja!
VAD ÄR DET FÖR SORTS BILD?
Hej! Jag heter Greg Davies och det här är "Taskmaster".
När jag poserade för den här trofén, tänkte jag på deltagarna.
På vilken enorm press de utsätts för här.
Hur man ser linjerna i deras utmattade ansikten bli allt djupare.
Det var en bra dag.
Nu ska vi möta de fem personerna som kämpar om att göra er lyckliga.
Det är Alice Levine, Asim Chaudhry–
–Liza Tarbuck, Russell Howard, Tim Vine.
Och se vad som har satt sig bredvid mig.
Lille Alex Horne!
Innan vi sätter igång, snacka lite goja.
Jag måste erkänna en sak. Jag gjorde en sak mot dig när du sov i natt.
Med dig. För dig.
–För och med? –Ja.
Det omfattar två av mina favoritsaker – ditt nylle och att gnida.
Jag gjorde en liten frottage av ditt ansikte.
–Gillar du det? –Ja.
–Hur får den dig att kännas? –Bra.
Exakt så sover jag, med ögonen vidöppna.
Ska vi sätta igång med programmet?
Givetvis. Vi börjar med en prisuppgift.
Temat här är vem som kommer i mest intressanta skor.
–Asim? –Det här lär ni gilla.
Jag var i L.A. Jag vill inte namedroppa eller så–
–men jag och Kurupt FM–killarna känner några kända rappare där.
En kille som heter Post Malone har ett rum fullt av skor–
–som han aldrig använder. Så jag tog tre par gympaskor...
Tre?
Det är ju illa nog att vara girig på buffé!
Men jag såg ett par cowboyboots–
–och tänkte gympasko på ena foten, cowboyboot... Smart casual.
–Han har haft på sig det offentligt. –Ja, många gånger.
Smart casual.
Det förklarar saken perfekt.
Det här är första prisuppgiften du gör som inte är en bild på dig–
–och sen så åker kameran upp och du har en bild på dig själv på tröjan.
–Vems tur är det? –Alice.
Jag kör på nåt som är passé, men som lär göra comeback.
Sockiplasten.
–Wow. –Jösses!
De är i exakt samma bleka färg som jag. De är mina.
–De är ju vidriga. –Visst är de?
De säljer inte som smör som förr, vilket jag finner intressant.
Nej, de dog i princip ut på 80–talet.
Tack. Vem är det nu?
–Vi tittar på Tim intressanta sko. –Tim!
Det är håller en del av ens fot varm.
Det är en stortåmössa.
Vill du se den?
–Har du stickat den själv? –Det var mamma.
–Är det din fot, Tim? –Ja.
Fin fot.
Andra tånageln från slutet är lite lång, men annars fin.
Din lilltå är så blyg!
Han låter stortån sköta glamouren.
Jag gillar att säga stortåmössa.
Det är ett bra kraftuttryck.
I stället för att säga "jävla skit", säger man: Stortåmössa!
Kan vi aldrig låta bli att svära?
Kan inte alla låta bli att svära förutom jag?
Jag vill höra dig säga f–ordet medan jag säger stortåmössa.
Faderuttan?
–Underbart. Liza? –Att sätta skor på hundar.
Kom igen, man vill väl känna saker med fötterna om man är hund.
Det går inte med fyra silkongrejer över dem.
Fyra silikon–hundstövlar från Liza. Där har vi dem.
Föreställ er en champagnefärgad chihuahua i dem.
Hur de traskar tunt i dem som nån jäkla buksimmare.
–Av alla liknelser... –Ni vet vad jag menar.
Jag har nog inte hört ordet "buksimmare" sen naturkunskapen –81!
Har vi åkt tillbaka i tiden till sockiplasten och buksimmarnas tid?
Den gamla goda tiden.
Snygga skor. Får vi se en hund i dem?
Löjliga skor. Bra jobbat. – Vad har du att bjuda på, Russell?
I fjol var jag på Liverpool FC:s prisutdelning–
–och de höll en auktion där man kunde köpa spelarnas skor.
Min favoritspelare var Phillippe Coutinho.
–Han har sen dess lämnat Liverpool. –Stora Coutinho–fans här.
Här är skorna. Äkta vara.
–Fick du bara en? –Ja, en bara.
Han ser inte ut att spela för Liverpool, utan för Authenti–City.
Okej, jag sätter Alice sockiplast på sista plats.
–Va? –Är det ditt slutgiltiga beslut?
Jag finner det lite mindre intressant än fotboll.
Russells fotbollsskor får två poäng.
Jag gillar att förödmjuka hundar, så Liza får tre poäng.
Nu börjar det bli spännande.
–Asim eller Tim. –En av dem har träffat en rappare.
Men vem skulle ha använda en stortåmössa?
Post Malone skulle nog älska stortåmössan.
Ge det till Tim.
Psykologiskt smart.
En svagare man skulle låta sig påverkas av din generositet–
–och tänka: "Jag hade tänkt ge det till mössan, men nu får du det."
Och exakt så blir det.
Stortåmössan har knuffats ner till andra plats av din generositet.
En cowboyboot, en gympasko. Han tar hem det. Så enkelt är det här spelet.
Då så, vad blir dagens första uppgift?
Det är en överraskning.
Redo? Då kör vi.
–Hej, Alex! –Hej, Liza.
–Hej, tjejen. –Hejsan.
–Hej, Russell. –Läget?
Jag är väldigt glad i dag.
Åh, titta. Titta på ägget.
Jag har just druckit kaffe.
Då knäcker jag det här.
Det är så litet.
"Lägg något verkligen förvånande inuti det här chokladägget."
"Om en timme kommer Alex att öppna ditt chokladägg."
"Tiden börjar nu."
Vanligtvis brukar det finnas nåt att läsa.
Nu går jag, Asim.
–Jag måste ju bli förvånad. –Så klart.
Vi ses om en timme.
Jag funderade på en spindel, men jag hatar spindlar.
Hur ska jag fånga en spindel utan att röra vid den?
Jag går ut i gården och kollar om jag kan–
–fånga ett bi med det här systemet.
Jag klipper ut det här...
Vore det inte trevligt om nåt spelades när man öppnar det?
Strunta i "Taskmaster", lyckas jag med det här, skriver jag TV–historia!
Snälla, Gud...
När du letar efter ett bi, vad är det första du gör?
Klättrar i ett träd.
Ska vi börja med Alice Levines försök?
Okej, då så.
DET HÄR ÄGGET INNEHÅLLER NYCKELN TILL DIN LYCKA
Det där?
"Det här ägget innehåller nyckeln till din lycka."
Oväntat.
Där har vi det.
Det här var oväntat.
Så hittills är du förvånad i alla fall?
Det står att mina fyra sista siffror är... Och det stämmer.
Det är även koden till min mobil och till mitt hemmalarm.
–Är du förvånad? –Ja, faktiskt.
Det gjorde mig illa till mods.
Bonuskänsla, då. Men förvåning är den främsta.
Jag är rätt förvånad över att jag sa den högt.
Det är jag med.
Hej då.
Två saker för er som blir förvirrade av pipen.
Alex fyra sista siffror är 3047.
Hur förvånad blev du?
Jag blev förvånad över att du visste numret.
Och att min fru hade gett henne numret.
Och över hur mycket pengar som har tagits ut ur mitt konto.
–På det stora hela blev jag förvånad. –Nu tar vi en kort paus.
Nämen, är det inte dags för del två?
Påminn oss om vad som hände i del ett.
Deltagarna har försökt lägga något uppriktigt förvånande–
–i ett chokladägg.
Hittills har jag blivit offer för bedrägeri, tack vare Alice–
–men vi har inte sett Asim och Tim.
Alex, ditt ägg är klart.
–Hej, Tim. –Hej.
–Öppna den. Hoppas du blir förvånad. –Dina händer är smutsiga.
Ja, det gick inte helt smärtfritt.
–Jag öppnar ägget nu. –Gör det.
–Något råd? –Var försiktig med det bara.
Öppna försiktigt.
Det ligger en liten mask där.
–Rätt förvånande. –Ja, jag älskar maskar.
–Helst ville jag ha en nyckelpiga. –Det hade varit trevligt.
–Och så hade den flugit iväg. –Men masken bara satt där.
–Det är överraskningen. –Ja, förvånande.
–Vad hette han? –Philip.
Bra jobbat, Philip.
Asim, du ville ha en nyckelpiga.
När det gäller förtrollande varelser–
–så rangordnar jag dem: Fjäril, nyckelpiga, mask.
Ja, jag gjorde en skitversion av det som Tim...
Tim gjorde den riktiga versionen med ett bi.
Det var en fluga.
Blev du förvånad av masken?
Jag fängslades av masken.
–Flugan Philip? –Den kom ut...
...och vände sig om för att titta på Alex.
Det är sant. Den vände på sig så här.
Den såg på Alex och sa: "Överraskning!"
Nästan som om jag hade sagt: "Vänta och kör."
Utmärkt.
Det bästa för mig var att se hur glad du var–
–över hur väl du och Philip samarbetade. Vi har det på film.
Ja, här ser vi när Philip kom ut. Det här är Tims reaktion.
Fnittrigt och flickigt. Härligt. Hur förvånade blev du?
–Jag blev förvånad. –Stort men kort. Bra.
–Vem står på tur? –Russ Loward.
–Hej. –Hej, Russell.
–Här har vi det. –Där är ägget.
Jag tror att det här får vår vänskap att växa.
Sätt igång.
Då ska vi se.
Okej, det var en liten överraskning.
"En resa för två för att se Liverpool."
"En veckas semester i en spansk villa."
"Boken 'Hur gröna var nazisterna'."
Det var oväntat.
"Och ett enda riskorn signerat av..."
Chris Rock.
–Det är riset. –Signaturen då?
Där.
–Hur får jag resten? –Chris Rock.
Resan för att se Liverpool håller på att ordnas. Du får biljetten sen.
–För mig och...? –Vem du vill.
–Du? –Visst, jag kan följa med.
Du måste inte.
Och så semestern. Mina föräldrar har en villa i Spanien.
Men det måste vara i juli.
–Semestern? –Ja.
Okej.
Det är bara då som den är ledig.
Jag blev förvånad över att Russell hade med en pro–nazistisk bok.
Det är en förvånande bok, men jag är inte pro–nazist.
Jag har looken, men...
–Och vi var på fotboll. –Ja, vi såg Liverpool.
Det var jättekul, framför allt för hans son–
–som fick en underbar dag.
Min son älskade matchen, men blev förvirrad av boken.
Ni kan se hur förvånad jag blev över att vara på Anfield–
–med Russell Howard och min son, klädd så här. Så här såg jag ut.
Toppen. Fina överraskningar. Ska du till Spanien?
–Du måste, annars är det oförskämt. –Jag måste, annars är det oförskämt.
–Och så Lizas. –Lizas stora äggöverraskning.
Alex? Jag är redo.
–Är du redo? –Ja, riktigt redo.
Hej!
–Vad ska jag göra? –Du ska bli förvånad.
–Det ser ut som en bomb. –Det kanske det är.
Det vore förvånande.
Jag är redo.
Jeremy Irons bor i ditt garage.
–Blev du förvånad? –Det var helt oväntat.
–Hur känns det? –Jag har inget garage.
Jag gjorde om den till ett extra rum för mina svärföräldrar.
Men vi kallar det fortfarande garage.
Och där är han.
–Sen hur länge då? –Vet inte. Han är en farlig man.
Tack, Liza.
–Det var oväntat. –Vilket?
Inspelningen, vad som inspelades–
–och historien om att Jeremy Irons är hemma hos mig.
–Visst är han dråplig? –Han är en udda typ.
Först en massa roller och nu gömmer han sig bara.
Vad var det minst förvånande du såg?
Jag fick faktiskt panik på riktigt när jag såg min pinkod.
Det är sanningen, det.
Och sen insåg du att din fru låg bakom det.
Först tänkte jag att hon skulle bli arg på mig–
–sen insåg jag att det var tvärtom.
Men blir jag arg på henne så blir hon arg på mig.
Hon är fin men sträng.
Vänta tills hon får veta att Jeremy Irons är i ditt garage.
Gratulerar. Fem feta poäng.
Utan tvekan, på andra plats, fyra poäng till Tim Vine.
Och sen vill jag ge en delad tredjeplats till resten.
Då säger vi så!
–Poängtavlan, tack. –Poängtavlan efter den uppgiften...
Oj, det är tajt! Det skiljer bara tre poäng mellan alla.
I topp har vi Asim och Tim.
Asim har inte vunnit en enda episod, och vi är inne på åttonde.
–Vad händer nu? –En uppgift.
En med en extra varelse inblandad.
–Hej. –Trevligt att träffas.
–Detsamma. –Jag heter Tim.
–Russell. –Carol.
Trevligt att råkas.
–Hej, Alice. –Hej.
–Hur är det, Carol? –Bara bra, tack.
–Vill du ha den här? –Ja.
–Vet du vad som finns här i? –Nej.
"Ta reda på vad du har gemensamt med denna person."
De kunde ju ha skrivit Carol.
"Du måste se personen i ögonen hela tiden."
"Och skaka hand varje gång ni upptäcker nåt ni har gemensamt."
"Flest uppseendeväckande saker gemensamt vinner."
"Du har max tio minuter på dig. Din tid börjar nu."
Carol, vi har mycket att lära om varandra.
Det mest anmärkningsvärda de har gemensamt.
Till exempel så känner vi båda nån som träffat prinsessan Anne.
–Du har träffat prinsessan Anne. –Och jag känner mig själv.
Vi får lämna Carol så länge och ta en paus.
Vi är strax tillbaka med del tre och mer Carol.
Välkomna tillbaka till "Taskmaster". Som "Vem vill bli miljonär?"–
–fast i stället för pengar, vinner man en använd sockiplast.
Vem får vi se upptäcka intressanta saker om Carol och sig själv först?
Vi börjar med de två som ligger närmast Carol i ålder.
Tim och Liza.
–Vad har du för färg på täcket? –Mörkrosa.
–Tycker du om människor rent allmänt? –Absolut.
Jag älskar dem också!
–Har du en dubbelsäng? –Ja.
Jaha...
Tycker du om att sy? Jag med.
–Utövar du nån sport? –Gud, nej.
–Gillar du spel? –Vi spelar mycket Uno.
–Jag med. Och Scrabble. –Scrabble, ja.
–Är du bra på det? –Ja.
Jag med.
–Har du nånsin druckit vin? –O, ja.
–Och vodka? –Nej.
–Aldrig? Inte en enda gång? –Nej.
–Guinness? –Nej.
Har du en stege hemma?
–O, ja. –Jag med.
–Har du en ugn? –Ja.
Är du en konnässör?
Nej då. Jag tar det som är billigast.
Det har jag också gjort.
Har du nånsin utövat nån sport?
–I skolan spelade jag tennis illa. –Jag spelar tennis illa.
Var andraserven del av problemet?
–Satte du båda servar i nätet? –Ja.
Det är nåt specifikt som vi har gemensamt. Så gör jag också.
–Är du en gammal själ? –Det kan jag nog vara.
Det vet jag att jag är.
–Har du nån favoritfärg? –Lila.
Samma här. Även om jag har på mig rött. Jag vill bara vara färgglad.
Tack. Och vad som än händer–
–så var det roligt att upptäcka att vi har så mycket gemensamt.
Hur länge har lila varit din favoritfärg?
Ett bra tag, faktiskt.
Jag låtsas som att det är grönt, men det är det inte.
Lila alltså? Kan jag hitta bilder på dig när du har på dig lila nånstans?
Vad för slags bilder?
Vad hoppades du på att Carol och Liza skulle får veta om sig själva?
Jag trodde på mer än stegar och ugnar från Tims sida.
Tim, vad var det mest anmärkningsvärda–
–som du och Carol hade gemensamt?
Vi var båda med i filmen "Floden över bron Kwai".
Liza, jag måste ju ta upp det faktum att du, enligt min åsikt–
–uppenbarligen ljög om att lila var din favoritfärg.
–Lila är min favoritfärg. –Är det?
–Svär på ditt liv. –Varför skulle jag?
–Bra, vem ska vi se nu? –Näst på tur, Alex och Russell.
Carol, är du människa?
–Jag är människa. –Samma här.
Har du färgat håret?
–Ja. –Det har jag med.
–Vad jobbar du med? –Jag är pensionerad lärare.
–Vad var ditt favoritämne? –Hemkunskap.
–Matlagning? –Ja.
Jag älskar att laga mat. Jag har skrivit en kokbok.
–Använder du glasögon? –Ja.
Samma här.
När du kollar synen, sätter de bomullstussar under ögonen?
–Nej. –Så gör de på mig.
Jag trodde att vi hade det gemensamt. De gör det på mig–
–för att jag har "tjocka ögonlock".
–Jag märker det. –Okej.
–Var semestrar du helst? –England.
Samma här. Det är ju närmare.
Ja, mindre besvär. Jag gillar inte att trängas på flygplatser.
Tycker du om videor där folk tar bort öronvax?
Ursäkta?
Det finns videor där man kan se hur de tar bort öronvax på nätet.
–och det är otroligt nog väldigt fängslande.
Jag har inte sett det, men kanske.
Visst är det bra? Vad säger du?
Ja, det är underbart.
–Vad har du för stjärntecken? –Kräftan.
Samma här.
–När fyller du år? –Den 11 juli.
Jag fyller den 8 juli.
–Det är ju samma vecka. –Ja.
Vad vill du ha som din sista måltid som dödsdömd?
Lax, sparris och färskpotatis.
–Väldigt lättsamt. –Ja.
Hoppas du på att bajsa mycket–
–när du blir dödad så de får problem sen?
–Det vore ju underbart. –Sparris och potatis.
Samma här, Carol. När jag dör vill jag att de ska få städa.
Har du typiska kräft–drag?
Ja, det tycker jag. Jag är huslig.
Vad mer är typiskt för kräftan?
Underbara människor.
Det skakar jag hand på.
Tack, Alice.
Tack, hej då.
Underbara människor.
Nu ska vi se vilka anmärkningsvärda saker ni lärde er om er själva.
–Vi börjar med dig. –Vi är typ tvillingar.
Ja, ni verkade komma bra överens.
Jag blev lite förvirrad. Jag trodde att det skulle vara typ:
"Sambandet mellan oss är... att jag är din mamma!"
Jaså, du trodde att vi skulle avslöja det anmärkningsvärda åt dig.
Du satsade på ganska allmänna frågor.
Men vi gillar ju båda att semestra i Storbritannien.
Så anmärkningsvärt.
Nästan samma födelsedag.
Det är anmärkningsvärt.
Och nu... Åh, Gud.
Du ska ha en eloge för din ambition. Du gick från artigt kallprat–
–till: "Vill du se nån gräva ut öronvax ur sitt öra?"
–Och det ville hon. –Hon tog det väl.
Hon älskade det.
Själv blev jag illamående.
Det är hemskt, men jag såg en gnista i hennes öga och kände ett band.
Carol är nog bara en snäll dam som går med på allt.
Till slut har vi en av världens mest älskvärda människor.
Nu ska vi se när hon träffar Asim Chaudhry.
–Är du människa? –Ja.
–Har du tänder? –Ja, det har jag.
–Och hår? –Jag har hår, ja.
Jag har hår överallt.
Du har läppar. Vi kör hela kroppen.
–Du har händer. Naglar. –Ja.
Och... Ja, våra privata delar är ju annorlunda.
–Men vi har båda privata delar. –Ja.
Så där, ja. Vi har ju massor gemensamt.
–Vad jobbar du med? –Jag har varit hemkunskapslärare.
–Jag har varit grundskollärare. –Jag var gymnasielärare.
–Men båda har varit lärare. –Jag i en vecka.
Men det är anmärkningsvärt. Båda har varit lärare.
–Hund eller katt? –Hund.
Fan, jag är kattmänniska.
Vad är ditt favoritplagg? Jackor, skor?
Jag gillar dina skor.
Jag gillar skor.
–Gillar du gympaskor? –Ja.
Vi har båda knäppa gympaskor.
Jag har ett par knäppa Nikes.
–Har du vunnit utmärkelser? –Inte vad jag kommer på.
Det har jag.
En BAFTA, en RTS Award.
Jag tänkte att vi kunde ha det gemensamt. Nåt måste du ha vunnit.
Tack.
Vilket tempo.
Skorna...
Det var en väldigt avslappnad stämning.
Saken är nog den att det kvittar hur olika man är.
Vi var typ varandras raka motsatser, ändå hade vi skit gemensamt.
Som Carol sa innan.
"Lite skit gemensamt".
Hon har ingen BAFTA.
Jag ville bara få in det i samtalet.
–Ska du döma nu? –Ingen får en poäng.
För jag tycker att Carol fick fem nya vänner.
Hon föredrog bara vissa över de andra.
Och jag känner att två poäng–
–då det bara fanns en anmärkningsvärd sak som de delade–
–går till Tim och Alice.
Tennisen och födelsedagen.
Sen har vi Liza, eftersom det var mycket fysisk kontakt–
–och en del gemensamt, även om hon ljög om färgen lila.
Sen: Idel ledande frågor, men han hade ambition – Russell.
Men jag såg ett speciellt band mellan Asim och Carol.
–Skorna, BAFTA... –Bandet kan aldrig brytas.
Därför får han fem poäng.
Asim Chaudhry, fem poäng till!
Det här har lite av allt.
Alltså: Barnlekar, skor och konst.
Hejsan.
–Är det här nåt för dig? –Ja. Få se här.
"I högklackat ska du skapa den bästa prick–till–prick–bilden."
"Du har tio minuter på dig. Tiden börjar nu." Fantastiskt.
Det finns nummerklistermärken bakom dig.
Lägg ut prickarna så gör vi klart det sen.
Jag tar av mig de här, för de kan nog göra skada annars.
–Har du erfarenhet av prickar? –O, ja.
Okej, vem börjar?
Nu ska vi se Alice, Asim och Russell i högklackat.
Redo? Då kör vi.
Det gör ju ont.
Det gör ont, så det får gå undan.
Det här kommer att ta lång tid.
Pang, pang, pang...
Hur gör kvinnor det här?
Det ser nog konstigt när man för dem samman.
Det blir på ett ungefär som jag ville. Men samtidigt inte alls.
Kan han lista ut vad det är utan att rita, tro?
Förmodligen.
Ja, det kan han nog.
Tack, Asim. Bra jobbat.
Vi ses.
–Ska vi börja med Asim? –Ja.
Man ser redan på bilden ungefär vad han försökte göra.
Det här är bilden innan jag ritade.
Det där är Asims favoritemoji.
Den lilla mannen som räcker ut tungan.
Ja, och blinkar till.
Ni vet, den där...
Min favoritemoji.
–Här är emojin. Är den stor nog? –Kom igen!
–Jag kan göra den större. –Där har vi den.
Nej, det är inte samma. Min blinkar.
–Är problemet att den inte vinkar? –Ja!
Nu ska jag föra samman Asims prickar.
Så ja.
Lite Picasso–aktigt.
Ja, som Picasso gjorde. Han tog en bild och gjorde den oigenkännlig.
Alice, jag är inte helt säker på att du förstod konceptet.
Det ska vara en gåta innan man för dem samman.
Det visste inte jag. Man brukar kunna se ansikten...
Nej, de som har delvis ritade ansikten är till för slöa ungar.
Men det funkar. Jag kan förena prickarna.
Hon satte ut siffrorna rätt. Så där, ja. T–M.
Om man gav det där till ett uttråkat barn i baksätet i bilen–
–så skulle det vara mer uttråkat efteråt.
–Okej, och nu? –Här har vi Russells prickar.
Så där, ja.
Här har vi problem. Han satte inte ut några siffror.
Och för ett barn...
–Det är ganska avgörande. –De kan göra på två sätt.
Ska vi ta min sexåring eller min nioåring?
–Sex, tack. –Okej, han fick det svårt.
Han gjorde så här...
–Som en krigare. –Det blev ju okej!
Min nioåring gjorde som vi tror att du hade tänkt dig.
Antar jag. Du sa att det skulle föreställa mig.
Som när du nästan blev delad på mitten i din biodlardräkt.
Bort med siffrorna.
Det ska handla om konst. Barnen ska ha roligt.
Sånt skitsnack må funka på Carol, men inte på mig.
Programmets näst sista del är avklarad.
En del kvar. Den blir jättetrevlig. Ses då.
Hej och välkomna till "Taskmaster", del fyra.
Ja, vi har sett folk göra prick–till–prick–pussel–
–i polystyren med högklackade skor. Som alla barn gör.
Hittills har vi fått se mig, en emoji och bokstäverna T och M. Inte bra.
Nu är det de vuxnas tur. Tim och Lisa.
Det här är så löjligt. Okej, kom igen...
Så slarvigt.
Nu tappar jag byxorna igen.
Du kan ha skapat något riktigt mäktigt här.
Ja, jag hoppas det.
Jag berättar vad det är sen.
–Tror du inte jag kommer att veta? –Nej.
–Då var jag klar. –Tack för din bild. Hej då.
–Ska vi börja med Liza eller Tim? –Tim, tack.
Lycka till med den här. Det här är innan vi för prickarna samman.
Vad tror du att det är?
Förena dem. Följ siffrorna.
Det är klart jag ska.
–Fisk. –Det har med vatten att göra.
En manet som simmar fritt i havet.
Sedd uppifrån är det Titanics för på havsbotten–
–med bråte runt omkring.
Vad är det där?
Ärligt talat, vi har gjort flera säsonger av programmet–
–och jag vet inte varför de applåderar.
Jag vill inte hylla min egen konst–
–men en av känslor jag får av den...
Det är känslan att man som tittare vill zooma ut med kameran–
–och se mer. Hela havsbotten.
Ett vackert minne skapad av enkla linjer och siffror.
–Just det. –Otäckt.
Då ska vi se vad Liza hittade på.
Det här är innan prickarna förenades.
Mina barn fick inte hjälpa till med alla...
–Ska jag förena dem? –Behövs det verkligen?
Då ska vi se.
Så, ja.
En hammare som hittades på Titanic.
Den första kuken och pungen som någonsin ritats var i...
–Stället som täcktes med... –Pompeji?
När sjömännen steg av sina skepp–
–så visade fallosen vägen till heta ställen för damer.
Bra, Liza. Som du låter–
–efter att ha gjort lite research, är det lätt att glömma bort att...
Att du bara har ritat en kuk och en pung.
–Du ska få se alla, Greg. –Ja, tack.
Så kan du bedöma dem. Där har vi de fem triumferna.
Den mest obegripliga är...
Jag måste tyvärr ge Asim en poäng.
Men du kom väldigt nära, Alice, med tidernas tråkigaste prick–till–prick.
Sen har vi den tudelade biodlaren som får tre poäng.
Nu gäller det.
Jag vet vilken jag blev mest rörd av–
–men av respekt för de dödas familjer–
–så tar kuken och pungen andraplatsen och får fyra poäng.
Mr Tim Vine vinner och får fem poäng!
–Hur ser poängställningen ut? –Inför sista uppdraget...
...är det bara fem poäng mellan alla fem deltagare.
Alice ligger sist på tio–
–och Tim ligger etta på 15!
Asim, nu har du chansen.
Säg inte så.
Upp och hoppa–
–och gå till scenen för programmets sista uppdrag!
–Här har vi dem. –Vem ska läsa uppdraget?
Alice.
–Alex. –Alice.
"Fäst ett plåster vid rätt kroppsdel."
"Alex ska nämna tre kroppsdelar."
"Du ska fästa ett plåster vid kroppsdelen"–
–"som kommer på andra plats i ordboken av de tre kroppsdelarna."
"Den som är långsammast blir utslagen."
–Tack, Alice. –Tack, Alex.
Gör det inte nu, men om jag säger arm–
–mun, zygot...
Då blir det mun, Russell. Helt rätt.
Du dömer, Greg.
Då kör vi. Lycka till.
Tunga, nacke, näsa.
Fan...
Vi har vår första utslagna.
Den andra!
Tim, du är utslagen.
–Redo? –Ja.
Häl, hår, öra.
Fan!
Vi har en utslagen.
Asim är utslagen.
–Det var ju Asims tur! –Två steg tillbaka.
När man väl får panik så kan man inte...
Bara tre kvar, Greg.
Lycka till, alla.
Biceps, bröstben, ryggrad.
Vem var långsammast?
–Alice. –Ja, vi har våra två finalister.
Vi har en final!
Russell hyperventilerar. Bäst vi skyndar oss.
Då var det final. Redo?
–Ja. –Då kör vi.
Panna, läpp, palm.
–Vi har en vinnare. –Russell Howard!
Russell var snabbast.
Nu ska vi lägga ihop poängen. Kom ner!
Jag som hoppades på Asim.
Nu har jag en dålig känsla.
Det var Asims episod att förlora, och det lyckades han med.
Fem poäng till Russell Howard, så klart.
När det gäller hela säsongen så är det jämnt i toppen.
Liza leder med 157 poäng.
Herregud...
Sen Tim på 146 och Russell på 143. Det är topp–tre.
Sen är det bara sju poäng mellan Alice och Asim.
Men i den här episoden ser slutställningen ut så här...
–Då ska vi se. –Tiebreak!
Liza och Russell med 17 poäng vardera.
Det här tiebreaket är lite textigt.
De skulle få ett sms så fort som det är fysiskt möjligt.
"Tiden börjar nu".
Jag skriver till min kusin Lewis.
–Lite långt. –Skriver du fortfarande?
Ja.
Min tjej är doktor och man får inte störa när hon jobbar.
Och jag har inga vänner.
Alla är upptagna. Du lallar säkert bara...
Fan. Det här är illa.
Jag har skickat en till, i fall att nån vill sms:a mig.
Då där, ja! Från mamma.
Sms.
–Tack, Liza. –Tack.
Liza tog 57 sekunder på sig att få iväg sms:et.
Ja, det är ju bra med lite bakgrundsinfo.
Russell fick ett sms från sin mamma efter tre minuter, 51 sekunder.
Så långsamt.
–Liza, då? –Hon fick sms efter tre minuter...
...och 53.
–Russell vinner! –Bra spelat.
Russell, du kan ta dina flotta skor.
Vad har vi lärt oss i dag? Att för stackars Asim Chaudhry–
–så är arm, mun och zygot en enda stor stortåmössa.
Kvällens underbara vinnare är Russell Howard.
Vi ses nästa gång. Hej då!
Text: Pablo Diaz Bernal www.sdimedia.com