TASKMASTER
Klumpande svängande klumpiga man
Det är final av säsong åtta i Taskmaster!
I slutet av programmet kommer nån att ta hem denna majestätiska trofé–
–skulpterad av Adonis ben, och gå hem som mästare.
Men vem av våra ärrade kämpar blir det?
Ge dem en stor applåd för sista gången.
Iain Stirling...
...Joe Thomas...
...Lou Sanders...
...Paul Sinha...
...och Sian Gibson.
Och här sitter han som jag faktiskt älskar: lille Alex Horne!
–Gör du verkligen det? –Nej!
Tack så mycket.
Idag ska jag inte säga nåt. Jag ska bara göra så här.
Ska jag reagera på det?
Det är upp till dig.
Normalt sett skulle jag ha kommit på nåt roligt att säga–
–men den här gången gör jag bara så här.
Då ser vi båda gulliga ut.
Vad är pristävlingen?
De skulle ta med den sak–
–som verkligen kan förändra ens liv på bästa sätt. Du avgör vem–
–som har med sig bäst sak, och som får fem guldpoäng.
Vinnaren ikväll får ta med alla saker som förändrar ens liv hem–
–och förhoppningsvis kommer de att förändra personens liv.
Lou, hur kan du förändra mitt liv på bästa sätt?
Du kommer nog inte att gilla det–
–men det är ett möte med min andliga healer Jill i Pyrenéerna.
Hon är helt magisk och förstår verkligen folk.
Om dig sa hon: "Jättefin kille."
Det är ett presentkort till Jill.
Du behöver inte åka dit, för energi går genom tid och rum, så klart.
Ja, självklart.
Du bara ringer upp henne.
Om det har hjälpt dig är det fantastiskt.
Men Jill har sagt att jag är en fin kille så...
Men det är för nån av de här idioterna.
Iain, vad har du med dig?
Den bästa uppfinning som finns: en toalettpall.
Här har vi den.
Vi människor ska ju...
...huka oss när vi bajsar.
–För det öppnar upp tjocktarmen. –Ja.
–När man sitter i 90 grader... –Ja.
Det gör det verkligen.
Alex vet också att i 90 grader blir tarmen krokig.
Kroppen går då inte från kontinens till avlägsnande.
När du får upp knäna ska du få se på avlägsnande.
Vi pratar mer om detta efteråt.
–Paul? –Jag handlade åt min mamma...
...och hittade den här. Den är så bra att jag köpte den till henne–
–i julklapp. På annandan stal jag tillbaka den.
Det är en elektrisk massagekudde som verkligen förbättrar ens liv–
–för vid min ålder får man ont av allt man gör.
Att gå på toa...
Om du inte tror mig ska Alex visa dig nu.
Jag har den här.
–Här är den. –Okej.
Vill ni se vad den gör?
Den funkar på alla kroppsdelar.
–Man kan lägga den på tarmarna. –Ja...
Sian, ska du få ordning på min tarm eller få mig att bajsa?
Ja, lustigt nog.
Jag tog med piller, men inte vilka piller som helst.
–De heter mirakelpiller. –Okej.
Jag har testat dem.
Man kan äta vad som helst och när man tar ett piller–
–smakar allt otroligt sött och gott.
Jag åt fyra citroner, och de smakade fantastiskt.
–Jaså? –De aktiverar receptorerna...
...och gör allt sött.
De fick slita citronerna ifrån mig.
Men om jag vill äta en god stek?
Vet inte, men jag bajsade jättemycket efteråt.
–Efter pillerna? –Ja.
Har du nån gång bytt en ko mot magiska bönor?
–Joe? –Det är ett hårtransplantat.
–Här har vi det. –Det är dock i singular.
Presentkortet täcker transplantat av ett hårstrå.
–Sånt är väl ganska dyrt? –Runt 15 000 pund för hela håret...
Det är 100 pund där.
Jag gillar det på nåt sätt.
På en middag vill jag kunna säga att jag har hårtransplantat.
Och de säger: "Verkligen?" Ja, men bara hårstrået här.
Det är final så ingen får–
–en poäng. Det är väl bra?
–Får nån två poäng? –Ja.
Tänk er att jag äter en citron.
–Hur smakar den? –Sött.
Två poäng till Sian.
Tre poäng till massagekudden.
Väldigt bra, men jag har redan en.
Okej.
Tre poäng även för Jill i Pyrenéerna.
Otroligt nog får idén om att transplantera ett hårstrå fyra poäng.
Och fem poäng... Vem gillar inte en bra tömning?
Fem poäng till Iain!
Vad har vi i finalen?
Om de gör uppgiften rätt – absolut ingenting.
–Hej där. –Hej, Lou.
Hej.
Trevligt.
Titta, ett radergummi.
Det här är misstänkt.
Jag brukade samla på såna.
Varför?
Det var innan jag hade en iPhone.
Det står ju mellan dem.
Då ska vi se.
–"Radera detta radergummi helt." –"Snabbast vinner."
"Tiden börjar..."
–Vänta, jag tänker. –Jag ser det.
"Tiden börjar nu."
Ingen som helst tvekan där.
För du är ju specialist på gummi.
Vad har hänt med samlingen?
Den ligger fortfarande i en godislåda.
–Var? –I mammas hus.
–Hon har 250 stycken. –Jag har aldrig suddat med dem.
Nej, det skulle ju göra dem smutsiga.
–Nu tittar vi. –Först ut är...
Det tar emot att säga det... Joe och Sian.
Jag har gjort två och en massa små.
Åh gud, jag blir svettig.
Jag ska gå runt och se om jag kan hitta nåt...
Här har vi nåt.
Det här går bättre.
Backa allihop. Nu kör vi.
Det hände ingenting där.
Nej, det är fortfarande kvar.
–Raderat nu. –Jaså?
–Är det borta? –Ja, helt borta.
–Inga spår kvar. –Nej, jag kan inte se några.
Jag beundrar verkligen din teknik.
Bra tänkt att använda sandpapper–
–för att snabba på det.
–Ja. –Tack.
Du använde den klassiska suddtekniken.
Du tröttnade och försökte elda upp det.
Jag trodde det skulle brinna.
Nej, och Sian kastade in gummit i häcken.
Ja.
Det tog 9.40. Vi sökte efter gummit sen–
–men kunde inte hitta det.
Det är ju inte borta, bara bortkastat.
Joe tog lika lång tid som det tar för mig att tvätta dig: 19.32.
Låt oss se en till.
Nu två killar, en från ITV 1 och en från ITV 2.
Paul och Iain.
"Radera radergummit helt. Tiden börjar nu."
Jag vet inte om det här hjälper.
Klar.
–Helt borta? –Ja.
–Är det helt raderat, Paul? –Ja.
Jag är glad att jag inte åt det.
Paul, tror du att du raderade radergummit?
Jag avlägsnade det från samhället.
Men det är väl fortfarande ett radergummi?
Ja, det tycker jag.
Ditt låg ju i en hög på marken.
Ja, men det fungerade inte längre som ett radergummi.
–Mitt är i ett avloppsrör! –Men det existerar.
Nej, nej, nej.
Ingen kommer nånsin att använda det igen.
Om man verkligen ville, skulle man kunna hitta det–
–och använda det.
Och radera betyder att ta bort.
Var i helvete kom det där ifrån?
Jag är bara så less på att lägga ner en massa energi på en uppgift–
–och så kommer folk med nåt jäkla fusk–
–istället för att... Gör jobbet, för fan.
Ursäkta, det var inte meningen.
Nu tar vi och lugnar ner oss lite.
Hej och välkomna till slutet av del ett. Hejdå.
Välkomna tillbaka till finalen i säsong åtta av Taskmaster.
Dags för en spännande del två. Alex, sammanfatta så högt du kan.
De skulle radera ett radergummi på kortast tid!
–Högre! –Iain och Paul spolade ner det!
–Mer! –Sian kastade det i en buske!
–Skrik ordentligt! –Joe sabbade det!
–Vem är nästa? –Lou Sanders!
Du skriker som en liten, äldre man.
–Kan du inte högre? –Jag gjorde mitt bästa.
Bort från min gräsmatta, snorungar!
Nu tittar vi på Lou.
Ja, här kommer det.
"Snabbast vinner. Tiden börjar nu."
Okej?
Får man göra så här?
Det tar längre än jag trodde. Kan jag få nåt att dricka?
–Vad vill du ha? –Det är hemskt.
Vatten och juice, tack.
–Klar. –Vad?
Okej, jag stannar klockan.
Var är det?
Kan du öppna munnen? Jag kan se bitar av det.
Det är inte helt borta.
Det smakade inte alls gott.
–Var är det? –I toan.
Jag stoppar klockan.
–Hade det gillts om hon ätit upp det? –Ja.
Men allt hon gjorde var att spola ner det...
Det ändrade form–
–och bröts ner. Det skulle aldrig gå att använda som radergummi.
Så tre av dem spolade ner det i toan.
Lou hade 2.50, Paul hade 34 sekunder, och Iain 20 sekunder.
Nu ska jag göra nåt unikt.
De första poängen ska jag dela ut baserade på tiderna.
Så Joe får en poäng–
–2 till Sian, 3 till Lou, 4 till Paul, och 5 till Iain.
Men sen ger jag Lou en bonuspoäng för att ha tuggat det som en galning.
Joe får faktiskt tre bonuspoäng.
Ja.
Joe får fyra poäng.
–Har du en på gång? –Ja, och den har ben.
"Gör ett par fantastiska låtsasben åt dig själv."
"Du har fem minuter för att beställa fem saker av Alex."
"När Alex kommer med sakerna har du 20 minuter"
–"på dig att göra benen och visa upp dem."
"Snyggast ben vinner".
"Tiden börjar nu."
Jättestora byxor.
Grön ansiktsfärg.
Jag kanske ska testa med gångjärn.
Sexiga nätstrumpor.
–Randiga tights. –Röda och svarta?
Lila och svarta.
Två biljardköer för barn.
Fyrverkerier.
–Tack ska du ha. –Tack.
–Hej då. –Hej då.
–De mest fantastiska benen? –Ja.
Med ansenlig storlek eller intensitet. Här är Joe och Paul.
Gångjärn är helt nytt för mig.
Sjutton också.
Okej, nu kör vi.
Vad gör jag?
Skit också!
Kom igen. Fan också! Kom igen nu.
Ja.
Hej, Alex. Är det okej?
Ja. Du ser trött ut, Joe.
Aldrig mått bättre. Undrar du varför?
De fantastiska benen här under.
–Är de klara, Paul? –Jag kanske ska ta ut dem.
Misstaget är att jag inte använde biljardköer för vuxna.
–Ja, de är ju ganska små. –Icke desto mindre...
Jag ska gå ut på stan.
Kan du möjligtvis stå?
–Du har ju mest... –Jaha, liksom...
Du står på tå, alltså?
–Bra ändå. –Oj, det...Åh, nej!
Skit också.
Han gjorde det.
Trots en olycka kan ni se–
–att benen går att sätta på igen.
Tack, Paul. Bra jobbat.
–Tack, Joe. –Tack.
Jag hatade varenda jävla sekund av det där.
Jag bad om gångjärn men jag använde dem inte. Jag bara...
Du bad om gångjärn och du var så frenetisk.
Det var som ett avsnitt av A–team.
Du hade så mycket på gång, och sen...
Benen var helt värdelösa, och du gjorde illa dig.
Jag kände mig faktiskt ganska deppig efter det där–
–för jag borde ha kunnat gjort nåt bättre.
Jag tror vi alla kände oss deppiga, och även arga.
Långt ifrån fantastiskt.
Paul, ångrar du valet av biljard för barn?
Jag tänkte för mig själv–
–att jag aldrig skulle klara det med nån form av värdighet.
Jag är helt ohändig, färgblind–
–har en skadad axel, och...jag är också en riktig idiot.
Nej då. Benen såg bättre ut än Joes.
De var funktionella och sparkade sakta en fotboll.
Den bilden kommer att hemsöka mig.
Det är bra. Ska vi se på nån annan?
En sak hon ville ha var spaghetti. Vi pratar om Lou Sanders.
Wow.
–Redo? –Ja.
Var beredd.
Okej.
Fantastiskt.
De var mer fantastiska än det vi sett hittills.
Det var ju ben.
De var något mer fantastiska än biljardköerna.
Paul hävdar att hon inte gjorde benen utan använde redan färdiga ben.
Vad var uppgiften nu igen?
Gör fantastiska ben.
Ja, jag gjorde ett par normala ben fantastiska.
Ja, det var de faktiskt.
–Tack. –De skulle skapa förvåning.
Det var de mest fantastiska jag sett hittills.
Vi är halvvägs i finalen. Nån kommer att vinna trofén–
–men nån går också hem med en toalettpall. Dubbel vinst.
Hej.
Välkomna tillbaka till finalen. Var var vi, Alex?
Vi var på benen, och är det än.
Vi har upptäckt att Paul anser att fantastiska ben är en kortare–
–stelare modell av hans egna.
Sian gick för en mer dramatisk version. Se här.
Jag smälter! Jag smälter!
SLUT
Jag tyckte mina var bättre.
Produktionen... Hela konceptet var underbart.
Jag älskade dina ben, och ska ge poäng direkt.
Efter att vi sett Iain.
–Hur har din dag varit? –Bra, tack.
Har det hänt nåt intressant?
Din fotled. Jag är orolig att...
Jag har brutit...
Jag har brutit båda fotlederna.
–Jag gillar dina nya skor. –Tack. De är från...
Brukar du göra så?
Tänk dig...Åh, min rygg.
Mot husvagnen.
Varför la du till låtsasarmar?
Jag blev inspirerad.
Saken är den...att man inte ser det från nån annans perspektiv.
Jag var övertygad om en vinst där.
Jag var barfota, stod på rostfritt stål–
–och hade händerna låsta intill kroppen.
Och sen händer från en skyltdocka.
Båda var vänsterhänder...
–Det märkte jag inte. –Nej, för jag satte på handskar.
Medan jag höll på med det hade benen blivit en bisak.
En ganska cool kille.
Vi hade det jättetrevligt.
Ni hade en fin gungande gång.
Nu ska jag dela ut poäng.
–Gissa vem som kom sist? –Jag.
–En poäng till Joe. –Tack.
Jag skulle vilja ge det här hundra bonuspoäng.
Men om jag bara bedömer benen–
–måste jag också ge det till biljardköerna.
Tyvärr blir det två poäng där.
Paul gjorde det bra.
Ja, verkligen.
Jag vill hänga med honom men benen är inte bra.
Jag ger tre poäng till den klumpiga, gungande mannen.
Tre poäng till Iain.
Att åka rullskridskor på en husvagn vore kanon, så fyra poäng till Lou.
Men vem kan förneka att ge fem poäng till Sian Gibson?
Då var det klart.
Oj, oj. Kan vi få ställningen?
Det är tjockt i botten, som mamma brukade säga...
Joe, Paul, och Sian har alla nio. Lou har elva–
–men i ledning är Iain med 13.
Bra!
–Kan vi inte få en till? –Jo, jag har en uppgift kvar.
Säsongens sista videouppgift–
–innehåller riskabel parkering och en rånarluva.
–Det är långt hit. –Ursäkta?
–Jag är inte så bra på att springa. –Det gör inget.
Då tar vi en titt.
"Följ anvisningarna på skyltarna och parkera fordonet i rutan."
"Du har 10 minuter för planering och får inte flytta nåt längs banan."
"Färden måste börja där fordonet står nu."
Det verkar lätt, eller?
"Du måste också bära huva under hela färden."
"Mest korrekt färd vinner. Planeringstiden börjar nu." Vad då?
Då tittar vi på instruktionerna.
"Slå bort de här bjällrorna. Ge honom en high five."
"Slå inte bort de här bjällrorna."
Jag ska alltså köra med luvan och göra det där?
–Ja, tack. –Lycka till.
Jag ska bara testa den här.
–Stanna, stanna, stanna! –Jäklar.
Fullständig slakt där av dig–
–innan luvan ens var på.
Jag förstod att det var riktig panik–
–...på grund av gubbrösten. –Paul, Paul, Paul!
Var försiktig. Det är min jäkla trädgård.
Jag längtar efter att få se det här.
De här två har nu en sista chans att visa vad de går för.
Vi ska se på Joe och Paul.
–Du har åtta minuter kvar. –För planering? Okej.
Jag applicerar luvan.
–Sådär. –Oj.
–Ser du nåt, Paul? –Nej.
–Lycka till. –Tack.
Nu åker jag.
Fasen också.
Var det skyltdockan?
Helvete! Var det en high five?
Jag trodde att min idé var bra.
Var är bjällrorna?
Herregud!
Det är nog uppenbart att jag är helt vilse.
–Var tror du att du är? –Jag tror parkeringen är ditåt.
Har du en reservplan, Paul?
Försiktigt. Bra.
Mindre än jag trodde.
–Vad letar du efter? –Permobilen igen.
Har du tappat bort den igen?
Okej.
Jag ska parkera nu.
Akta, Paul!
Det var nästan rätt.
Ja.
Den kan vara var som helst.
Jag har avslutat min färd.
Inte så illa.
Vad var tanken med att lämna permobilen?
Jag trodde att jag var skicklig nog–
–att köra i närheten av bjällrorna–
–kliva ur, och slå bort dem med händerna.
Men på nåt sätt sket det sig redan vid start.
Vi njöt ju alla av att se honom gå omkring–
–och jag tänkte: "Han kommer aldrig att minnas var den är."
Han hittade den men klev i från fel håll.
Joe, jag trodde på en mer logisk strategi–
–än bara: "Nu kör vi, det funkar nog."
Du körde i full fart med varningsblinkers på.
Om man har varningsblinkers på kan man göra i princip allt.
–Du sa efteråt att det var skitkul. –Ja, det var roligt.
Här är säsongens sista paus och jag vill be dig om ursäkt, Alex.
Precis innan programmet klippte jag sönder dina byxor.
Jag gick in i din loge, tog byxorna du ska ha på festen ikväll–
–och klippte av dem på mitten med en stor sax.
–Det är det bästa jag gjort. –Jag förstår det.
Det är faktiskt mina byxor. Så...
Nu tar vi paus.
Välkomna tillbaka.
Det är säsongsfinal här.
–Kan du fatta det, Alex? –Ja, det kan jag.
Men vi har en uppgift kvar.
De ska parkera en permobil, och vi ska se på Iain, Sian, och Lou.
Sju, åtta, nio, tio, elva, stopp. Bjällerklang.
En elefant, två elefanter, tre elefanter...
Jag glömde vilket nummer jag är på.
Så om du står på parkeringsrutan och gör ett ljud...
Jag blåser i pipan var 5–7 sekund.
En, två, tre, fyra, fem, sex, sju, åtta, nio.
Tio, elva, tolv.
Det är tolv centimeter emellan dem.
–Jag kanske ska hämta en pinne. –Gör som du vill.
En elefant, två elefant, tre elefant.
Hallå?
Men det var...Det var tre elefanter!
Jag fortsätter bara gå.
Vad var det? Jaha, en kamera.
Jag borde inte ha klivit ur.
...elva, tolv.
–Jag gjorde en high five. –Okej.
...fjorton, femton.
Ja! Kom igen!
Av med dig.
Försiktigt.
High five.
Är jag på fel sida? Det här är hemskt.
High five.
Nej, inte igen.
Åh, nej.
Ja!
Nio, tio, elva.
Jag klarade det!
–Jag struntar i de andra bjällrorna. –Okej.
Okej...Vad är det där?
Jag ska nog backa tillbaka.
Total slakt.
Hon tog sig faktiskt till parkeringsrutan när jag visslade.
Så det fanns en strategi.
Bra. Det vore synd om permobilen gick sönder.
Det ska sägas att ingen annan var över tio minuter.
–Lou hade en halvtimme. –Jag ville göra det rätt.
Du höll fast vid elefantstrategin.
Jag har sett folk säga "elefanter" förr.
Jag också.
–Vi var ju på den där... –Ja...
...elefantkonferensen.
–Vad var din strategi, Sian? –Att räkna centimeter.
Lustigt att det var tolv centimeter mellan dem.
–Ja. –Och vi fick se lite fri dans också.
Behöver jag ge poäng?
Jag ska visa deras färd, och det talar för sig själv.
Först ska vi se Joes färd, som såg ut så här.
Han började bra nere till höger.
Jag har ritat en penis.
Vad sägs?
Nästa är Paul. Det är heldragna linjer där han övergav fordonet.
Tillbaka i, backar ut, och iväg.
Iains färd är ganska imponerande och smidig.
Ja, kolla.
Som taget ur skolboken.
Mycket bra.
Sian var också framgångsrik, men hon klev ur och då gick det mindre bra.
Slutet var dock bra.
Till sist, Lous 30 minuter långa färd.
Sådär ja.
–Vem var bäst? –Iain, absolut.
Fem poäng.
–Sian var antagligen näst bäst? –Ja, fyra poäng.
Sen tre, två, ett–
–till Joe, Paul, och Lou lyckades sämst så det blir en poäng.
Det är med sorg jag ber er–
–att gå upp på scenen för säsongens sista uppgift.
–Hej, hästsvanspojken. –Hej, svansmannen.
Vem ska läsa sista uppgiften?
–Lou Sanders. –Då ska vi se.
"Sätt på er glasögonen"–
–"och fånga era ankor med ögonen öppna."
"Ni måste stå still och hålla i änden av pinnen."
"Ni måste stå upp hela tiden."
"Snabbast att hålla ankan i handen ovanför huvudet..."
"...vinner. Tiden är 3 min."
Det verkar inte så svårt.
Vänta får du se.
När jag visslar tar ni på er glasögonen och börjar.
–Herregud! –De vänder allt upp och ner!
Usch, vad hemskt.
Det är svårt.
Lou, stanna på din plats.
Det är bara en del av dig på plats.
–Hur går det, Sian? –Det...
Dra åt helvete!
Kom igen, Joe.
Det är inte din anka, Lou!
Kom igen, Joe.
Sådär ja.
Det är bara Paul kvar! Nej!
Stanna på era platser.
–Min häck. –Jag har täckt över den.
–Måste man fånga den med kroken? –Nej.
Ja!
Jag satte den på huvudet! Jag satte ankan på huvudet!
Ni kan ta av er glasögonen.
Paul, du är den ende som inte sitter ner.
Men du måste inte.
Kom hit så tittar vi på slutpoängen.
–Väldigt stökigt, eller hur? –Ja.
Tre av deltagarna lyckades inte fånga ankan.
Så där kan vi säga noll poäng.
Ja, och det gäller Lou, Paul, och Sian.
Och tyvärr tog Iain Joes anka, och Joe tog Iains.
Jag vill att ni ger en massiv applåd för det är typiskt för programmet–
–att i den sista uppgiften för säsongen–
–har alla deltagarna fått noll poäng!
Det betyder att vi har en klar vinnare med fem poäng.
Det är Iain Sterling med 18 poäng!
Iain Stirling vinner!
Gå och hämta sakerna som gör ditt liv bättre.
Iain Stirling!
Dags att dela ut trofén.
Lille Alex Horne... var snäll och berätta slutställningen.
Jag tycker du är vacker.
Ja, det är jag.
Paul fick 136 poäng och kommer på femte plats.
Precis före honom på 143 poäng har vi Sian Gibson.
Och sju poäng fler med 150 har vi Joe Thomas.
På andra plats med 156 poäng är Iain Stirling.
Det betyder att vinnaren är Lou Sanders med 164 poäng.
Mästaren i säsong åtta av Taskmaster är Lou Sanders!
Tack så mycket.
Tack ska du ha.
Tack för att ni tittat. Tack alla medverkande–
–och en antydan till uppskattning för Alex Horne.
Och ett stort grattis igen till vinnaren Lou Sanders.
Vem blir nästa mästare? Titta igen för att få veta. Hej då!
Text: Per Otterstedt www.sdimedia.com